114 Febd. Joh. Wiik. 



de förra oftare asymmetriska än de senare. Denna mindre grad af symmetri 

 hos klinochlorens etsfigurer får sin förklaring af dess ofvan anförda molekylära 

 strukturformel såsom bestående af en monoklin med kaolinmylekylen analog par- 

 tialmolekyl samt tvenne serpentin- eller talkartade partialmolekyler med asym- 

 metrisk formbildning. Att denna symbol äfven öfverensstämmer med klinoclilo- 

 rens kem. sammansättning visar följande sammanställning af de deraf beräk- 

 nade procenttalen och den af v. Kobell utförda analysen af klinoclilor från 

 Achmatowsk : 



100,oo 



Med afseende på den större eller mindre jernhalten måste dock äfven här 

 såsom hos prochlorit i en del molekyler 3 Mg O tänkas ersatta af 3 Fe O. 



Pennin. Tänker man sig tre klinochlor-molekyler tvillingsartadt förenade 

 med de mot prismaytorna (ah) svarande riktningarna (Si) såsom tvillings- och 

 samuiaiivexningsytor, så kommer man till en rhomboëdrisk molekylarkomplex 

 analog med prochloriten deri, att ett kaolinartadt aluminium-hydrosilikat bildar 

 centrum med der omkring lagrade il/^-niolekyler motsvarande rhomboëderytorna 

 samt Si- och TL-atomer sidoytorna. Då nu sålunda denna sammansatta mole- 

 kylarkomplex i afseende på de tre partialmolekylerna är affin med klinoclilor, 

 men i sin helhet tagen eller med afseende på den inbördes lagringen mellan 

 elementaratomerna analog med prochlorit, så kan den betecknas såsom struktur- 

 formel för pennin. Äro i den af dessa molekyler bildade kristallstrukturn de 

 enskilda molekylarkomplexerna homogena eller likartade, så uppkommer den 

 egentliga penninen t. ex. den från Zermatt; är åter endast en centralmolekyl 

 sålunda sammansatt, de öfriga molekylerna deremot enkla klinochlor-molekyler 

 symmetriskt anordnade omkring denna i parallel ställning, så uppstå de till det 

 yttre rhoiiiboëdriska, i afseende på den inre strukturn åter af monoklina klino- 

 chloriiidivider bildade öfvergångarna mellan egentlig pennin och klinoclilor, hvilka 

 tillsammans med den förra förekomma t. ex. i Zillerthal i Tyrol samt Ala i 

 Piémont. 



Till chloritgruppen ansluta sig de af Tscheemak (1. c.) s. k. „leptochlori- 

 terna", af hvilka dock större delen på grund af sin betydliga jenihalt snarare 



