Utkast till dt Kristallokemiskt Mineralsystem. 117 



melse med muscovitens, i det nämligen de i ändpunkterna af den längsta mole- 

 kylarriktningen befintliga ITa-atomerna bortgå och ersättas af //.-atomer; här- 

 vid bortgå äfven 4 Si 2 , eller med andra ord orthoklasmolekylen sönderspjelker 



i tvenne hälfter: den ena hälften (4 Si (> 2 ) bortgår jemte Ka 2 såsom alkalisili- 

 kat, och den återstående hälften (TI 2 AI 2 Si 2 O s ) ger med en annan dylik med 

 a-pl. såsom tvillingsyta samt med 2 mol. kristallvatten en rhombisk kaolin- 

 molekyl med nära 120" prismavinkel (nakrit). Kaolinmolekylarformeln kan så- 

 lunda äfven betecknas såsom analog med serpentinens, i det man kommer från 

 den förra till den senare genom att sätta Mg :) i st. f. Af 2 . 



Sannolikt företer dock kaolin, i likhet med phylliterna i allmänhet, äfven 

 en monoklin formtyp. Att den äfven kan kristallisera trikliniskt visa de af 

 Reusch (Neues Jahrb. für Mineral. 1887) anförda mikroskopiska kaolinfjällen 

 med hexagonal omkrets från Denver i Colorado, hvilka i polariseradt ljus visa 

 sig vara triklina och sålunda kunna sägas förhålla sig till den rhomhiska resp. 

 rhombiskt monoklina kaolinen såsom inikroklin till orthoklas. 



Pyrophyllit {H 2 Al i 8i i O i ^) och dess kryptokristalliniska varietet agalmatolit 

 förhålla sig till kaolin såsom talk och steatit till serpentin, och likna dem äfven 

 i yttre afseende, hvarföre man väl kan för pyrophylliten antaga en liknande 

 molekylär formel som för falken, men med Al 2 i st. f. Mg 3 , Huruvida äfven 

 de öfriga ofvanför anförda lerjordshydrosilikaterna i kristallokemiskt eller mine- 

 ralogiskt hänseende kunna betecknas såsom verkliga sjelfständiga arter måste, 

 då de icke förete tydligt utbildade kristallindivider, lemnas derhän. För när- 

 varande kan man inom kaolin gruppen, såsom ock inom serpentingruppen i kri- 

 stallokemiskt resp. mineralogiskt hänseende blott särskilja tvenne hufvudarter. 



Phylliterna visa öfverhufvudtaget en ganska stor analogi med hvarandra i 

 kristallografiskt eller i allmänhet morfologiskt hänseende, i det de förete en rhom- 

 bisk eller rhomboëdrisk yttre formtyp med mer eller mindre tydligt utpräglad 

 monokbn resp. triklin inre struktur. Det tetragonala och det reguliära syste- 

 met äro sålunda uteslutna från denna klass. Möjligt är dock, att det fluor- 

 haltiga aluminiumhydrosilikatet, den s. k. Zunyiten (Bull, of United States (i eol. 

 Survey, från Colorado N:o "20 p. 102), kan betraktas såsom en tetraëdriskt re- 

 guliär representant af densamma. Den kan nämligen tänkas bildad af f} T ra mot 

 de trigonala riktningarna (tetraëderytaxlarna) svarande hemimorfa rhomboëdriska 

 formkomplexer, förhållande sig till kaolin såsom biotit till muscovit och omslu- 



