Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 119 



motsvarighet till de tre hufVudafdelningarna af silikaterna i allmänhet: geoliter, 



amphoteroliter och metalloliter. Af de mindre allmänt förekommande granat- 

 arterna ansluta sig talklerj ordsgranat (pyrop m. fl.) till kalklerjordsgranat, kalk- 

 ehromoxidgranaten (uvarovit) till kalkjernoxidgranaten samt manganlerjords- till 

 jernlerjordsgranaten. 



Beträffande kristallformen kunna endast de tre allmännast förekommande 

 formerna od O, 202, 30% betecknas såsom för granat fullt normala; och af 

 dessa anträffas den förstnämnda företrädesvis hos granater af typen 1 och 2 

 (kalkgranater) äfvensom hos de i kristallinisk skiffer förekommande af typen 3, 

 samt 2 02 hos typen 2 äfvensom, med eller utan 30%, hos den i granit upp- 

 trädande almandinen. De andra undantagsvis eller underordnad! förekommande 

 formerna anträffas enl. regeln hos sådana påvuxna granatkristaller af typen 1 

 och 2, hvilka i polariserad! ljus visa sig vara mer eller mindre anomala. Hit 

 höra den af mig (Den finska mineralsaml. 1. c. p. 33) beskrifna granatoiden 

 från Pitkäranta, hvars kristaller förete tetrakishexaöderytor, såväl normala så- 

 dana, hörande till den vanliga tetrakishexaëdern ( ce 02), som anomala eller 

 vicinalytor till rhombdodekaëdern, och hvilka sålunda ansluta sig till de dode- 

 kaëdriska granater, hvilka visa en streckning parallelt med dodekaëderytornas 

 kortare diagonaler. Sådana vicinalytor stå tydligen i samband med den inre 

 anomala molekylarstrukturn. och visa sig i allmänhet så mycket tydligare ju 

 större denna anomali är; de skilja sig från de normala ytorna genom sina va- 

 rierande, icke konstanta vinklar (1. c), hvilket väl står i samband med variatio- 

 nen i den anomala molekylarstrukturn. Ett annat exempel på sådana, af den 

 anomala inre strukturn beroende vicinalytor lemnar den bekanta topazoliten från 

 Mussa-Alp. Af annat slag äro deremot de oktaëdriska ytorna hos en del af 

 de i hålrum i granit från Elba förekommande kristallerna af kalklerjordsgranat: 

 dessa äro nämligen icke jemna utan förete små upphöjningar liknande dem hos 

 etsade kristallytor, hvilket häntyder på att de icke äro primära utan uppkom- 

 mit genom naturlig etsning af ursprungliga rhombdodekaëdrar, hvilket också 

 utvisas af den omgifvande bergarten, som företer ett förvittradt utseende. 



De optiskt anomala företeelserna hos granat hafva på senare tid blifvit 

 mycket omtvistade. De af Mallard, Bertrand, Klein m. fl. gjorda undersök- 

 ningarna af dem visa, att de i hufvudsak öfverensstämma med de i det före- 

 gående anförda, hos leucit, analcim, milarit etc. förekommande anomalierna, och 

 måste också derföre, om ock i allmänhet mindre tydligt utpräglade, tolkas i 

 analogi med dem. Af de tvenne förnämsta tolkningsförsök, Mallard's och 

 Klein's, synes mig såväl hvad granaten, som livad andra dylika anomala kri- 

 staller beträffar, det af Mallard uppstälda komma närmare sanningen, nämligen 



