Utkast till ett KristallolcemisJct Mineralsystem. 121 



kaëderytorna således i analogi med förhållandet hos leucit *). Mellanrummen 

 mellan dessa genom kristallens midt gående tvillingslameller förete aggregatpo- 

 larisation, samt äro utåt begränsade af lameller eller mer och mindre skilda 

 lager af isomorfa granat varieteter, hvilkas olika kem. natur äfven makroskopiskt 

 röjer sig i deras olika färg. 



Den nära relation, som sålunda visar sig mellan den inre strukturn och 

 den yttre formen hos granaten, ådagalägger, att de stå i ett genetiskt samband 

 d. ä. att de uppkommit samtidigt eller så att molekylerna anordnat sig regel- 

 bundet omkring en centralmolekylarkomplex, under normala förhållanden i pa- 

 rallel ställning, men med olika attraktionsriktningar gående normalt mot de 

 resp. ytorna, hvilka dymedelst bildas. Man kan sålunda icke såsom Klein anser 

 ifrån de lika optiska företeelserna hos gelatinformerna med de nämnda hos gra • 

 nat sluta till en likhet i afseende på den inre strukturn lika litet som man af 

 analogin mellan de optiska företeelserna hos glödgadt eller pressadt glas samt 

 kristallernas optiska fenomener i allmänhet kan sluta till en sådan. Få samma 

 sätt som i senare fall hvarje liten punkt d. ä. molekyl hos kristallen motsvarar 

 glasformen i sin helhet, så måste man livad granaten beträffar tänka sig sjelfva 

 dess grundmolekyl förete en delning i partialmolekyler motsvarande den optiska 

 strukturn hos kristallen i sin helhet, i enlighet hvarmed den optiska resp. kri- 

 stallografiska anomalin kan sägas bero på en molekylartvillingssammansättning 

 med varierande tvillings- resp. sammansättningsytor, genom hvilken variabilitet 

 den molekylära tvillingsbildningen skiljer sig från den i stort, likasom de deraf 

 beroende vicinala ytorna från de normala. 



Detta molekylens sönderfallande i partialmolekyler måste åter såsom redan 

 i det föregående blifvit antydt tänkas bero på elementaratomernas inom mole- 

 kylen öfvergående från ett normalt reguliärt läge till ett snedt, mimetiskt regu- 

 liärt betingadt väl hufvudsakligen af opka yttre lokala förhållanden för öfrigt. 

 Huruvida man härvid anser strukturn betinga formen eller tvärtom torde komma 

 på ett ut, alldenstund de stå i det närmaste samband till hvarandra och dyme- 

 delst måste tänkas hafva uppstått, samtidigt. Anser man formen såsom det pri- 

 mära, strukturn såsom deraf beroende, så har man åter att förklara olikheten 

 i formen. Att åtminstone i vissa fall formen är beroende af strukturn visa de 

 anomala vicinala ytorna äfvensom de ofvannämnda genom naturlig etsning, så- 



*) En sådan lamellär tvillingsstruktur visar sig stundom äfven hos granat med ikositetraédrisk 

 struktur t. ex. kos granat trän Wilui, hvilken i snitt parallelt med hexaéderytan fureter pä de mnt 

 ikositetraëderytorna svarande, i polariseradt ljus skarpt från hvarandra åtskilda tälten en omvexling af 

 svagt polariserande och apolara lameller med otydliga begränsningsytor, gående normalt mot kantrikt- 

 ningarna hos kristallytan. 



16 



