Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 123 



annars svårt att förklara olikheten i formen af de under i det närmaste samma 

 yttre förhållande på en och samma lokal bildade granatarterna t. ex. den gröna 

 ikositetraëdriska samt de bruna och svarta dodekaëdriska granaterna från Pitkii- 

 ranta. Man kunde visserligen sammanställa den förra med den enl. regeln 

 ikositetraëdriska almandinen i granit och gneis, de senare åter med den dode- 

 kaëdriska granaten i kristallinisk skiffer, alldenstund den gröna Pitkäranta-gra- 

 naten förekommer i den primära pyroxen-felsen, den bruna i den sekundära 

 pitkäranditen och den svarta i en sjöskumartad steatit, hvilket häntyder på att 

 de uppkommit under olika perioder, vid olika temperatur och i olika medier, 

 och att de sålunda i genetiskt hänseende verkligen förhålla sig till hvarandra 

 såsom almandin i granit till den i skiffer, samt att den olika formen sålunda 

 här är betingad af olika yttre förhållanden. Men det finnes granatkristaller 

 t. ex. de af Klkin (1. c.) undersökta dodekaëdrama från Breitenbrunn i Sachsen, 

 hos hvilka dodekaederform och -struktur omvexlar med ikositetraëdrisk, och här 

 synes man mig masta antaga, att en ohkhet i den kemiska konstitutionen i 

 qvalitativt hänseende betingar olikheten i struktur och form. Också förete i 

 allmänhet de icke-metalliska kalk-lerjordsgranaterna såsom nämndt dodekaëdrisk 

 form, de metalliska derjemte ikositetraëdrisk resp. hexakisoktaëdrisk. 



Dodekaedern och ikositetraëdern jemte motsvarande optiska strukturarter 

 måste på grund af deras allmänna förekommande sjelfständigt eller ensamt för 

 sig oberoende af de öfriga betraktas såsom de tvenne hufvudformerna, under 

 det att de öfriga på grund af sitt underordnade uppträdande äro att betrakta 

 såsom sekundära; och i enlighet härmed måste de tvenne förstnämnda, då de 

 förekomma sjelfständigt i och för sig, anses betingade af en olikhet i moleky- 

 lernas inre konstitution d. ä. en olikhet i atomernas inbördes ställning: hos dode- 

 kaödern i analogi med sodalit, hos ikositetraëdern med leucit, under det att de 

 öfriga likasom äfven dodekaëdern och ikositetraëdern då de uppträda blott se- 

 kundärt eller underordnadt i kombinationer äro att tillskrifva den olika yttre 

 anordningen af molekylerna inbördes i attraktionsriktningarna normalt mot de 

 resp. ytorna. Tänker man sig niolekylarattraktionen såsom jag tillförene antydt 

 beroende på inverkan af elektromagnetiska strömmar, kretsande omkring mole- 

 kylerna och uppkomna på grund af elementaratomernas inom molekylen olika 

 elektropos- resp. negativa karakter, så har man att göra skilnad mellan primära 

 strömmar som gå i riktning af den primära rhombdodekaëderns diagonaler samt 

 sekundära eller intermediära, uppkomna genom sammansättning af de primära 

 och bildande nya korsningspunkter och attraktionsriktningar motsvarande nor- 

 maleina till de sekundära ytorna. Att härvid icke Oktaedern och hexaëdern 

 uppkomma måste bero på den inre anordningen af atomerna inom grundmole- 



