136 Fred. Joh. Wiik. 



Men äfven om molekylerna äro lika i alla likartade riktningar eller nor- 

 malt utbildade, så äro dock i enlighet med ofvannämnda uppfattningssätt deras 

 partialmolekyler att betrakta såsom mono- resp. asymmetriska, kvilket ock visar 

 sig vid kristallernas anomala utbildning i polariseradt ljus, i det de förete mer 

 eller mindre tydlig optisk tvåaxlighet med optiska axelplanet gående antingen 

 normalt eller snedt emot prismaytorna. Också har Mallard (Expl. phen. opt. 

 anom. 1877) stundom iakttagit en delning af basen i tre sektorer, och deraf 

 slutit till en pseudohexagonal sammanvexiiing af opt, tvåaxliga (rhombiska) in- 

 divider. Då emellertid en sammanvexiiing af rhombiska delar skulle gifva icke 

 en hexagonalt hemiëdrisk utan holoëdrisk komplex är det ofvantör gjorda anta- 

 gandet af utaf monoklina eller triklina tvillingskomplexer sammansatta delar 

 naturenligare. 



Jag har här vid försöket att utreda turmalinens kiistallokemiska förhål- 

 lande i hufvudsak anslutit mig till den äldre Rammelsberg'ska uppfattningen af 

 dess kemiska sammansättning i stället för de nyare af Riggs, Jannasch och 

 S. iiARizEK framstälda formlerna, i det att det förra men icke de senare låta 

 sammanställa sig med de kristallografiska förhållandena. Och då nu en mängd 

 omständigheter tala för att i sjelfva verket en relation eger ram mellan de 

 qvantitativa kemiska förhållandena och de kristallografiska formförhållandena, 

 så synes mig dessa senare böra kunna anses utgöra ett kriterium för de före- 

 slagna kemiska formlernas riktighet. De Rammelsberg'ska formlerna äro vis- 

 serligen så till vida mindre noggranna än de senare uppstälda, att i dem de 

 beståndsdelar, som blott utgöra bråkdelar af en procent, icke äro beaktade. 

 Men det måste ifrågasättas huruvida dessa senare verkligen äro af samma be- 

 t} r delse för mineralets konstitution som de i större mängd förekommande. Det 

 synes mig, att man hos mineralierna likasom hos bergarterna har skäl att göra 

 åtskilnad mellan verkligt konstituerande och mindre väsendtliga eller tillfälliga 

 beståndsdelar. Den inpregnation med främmande ämnen som turmalinen ofta 

 visar under mikroskopet, och som till en del torde vara omöjliga att afskilja, 

 gör det nödvändigt att vid bedömandet af de resp. analysernas resultat göra en 

 åtskilnad mellan de i större och de i mindre mängd förekommande beståndsde- 

 larna samt i främsta rummet fästa afseende vid de förra. 



Tilläggas må såsom i sin mån talande för riktigheten af dessa molekjdära 

 strukturformler, att man derur kan beräkna brytningsexponenten för den extra 

 ordinära strålen hos turmalin, nämligen af de i hufvudaxelns liktning befint- 

 liga beståndsdelania 2 Al, O.,, + B 2 O a hos brun och svart turmalin samt 3 Al, 

 3 + B-, 0% hos röd tunnalin, hvilka, om refraktioiiseqvivalenten för Al, 3 sättes 

 = 19,- samt den för B, 3 = 16,7 och spec. vigten = 3,i , gifva: 



