140 Fred. Joh. Wiik. 



och dess ofvannämnda förvandters molékylarförhållanden. I enlighet med detta 

 uppfattningssätt kan nämligen äfven jeremejewitens hemimorfism förklaras såsom 

 beroende på de tvenne olika elementaratomerna Al 2 ock B 2 i de båda ändärne 

 af griindmolekylens hnfvudaxelriktning, livarvid man på grund af molekylens 

 delning i partialmolekyler måste antaga antalet dubbelatomer af hvardera till 

 minst tre. Häraf synes att de redan ensamt för sig utan de hos turmalin och 

 melanoceritarterna tillkomna öfriga elementerna kunna bilda en rhomboëdrisk 

 molekylarkomplex, hvilket åter häntyder på att deras atom- resp. dynamidkom- 

 plexer äro antingen sjelfva rhomboëdriska eller såsom ofvan i inledningen anta- 

 gits oktaëdriska resp. tetraëdriska men till följe af sin treatomighet stälda mot 

 hvarandra i riktning af en oktaëderytnormal d. ä. i rhomboëdrisk ställning och 

 sålunda bildande en motsvarande atomkomplex. 



Till melanoceritgruppen och dymedelst ock till turmalin ansluta sig vidare 

 följande rhomboëdriskt hexagonala mineralier. 



Eudiah/t från Grönland och Eukolit från södra Norge äro med hvarandra 

 nära förvandta samt skilja sig hufvudsakligen i optiskt hänseende, i det att den 

 förra är optiskt positiv, den senare optiskt negativ, men förmedlas med hvar- 

 andra genom eudialyt från Kola halfön, hvilken såsom W. Ramsay funnit för- 

 håller sig både optiskt positiv och negativ. Pleochroismen är i motsats till 

 melanocerit men i öfverensstämmelse med turmalin teml. stark. 



I kristaUografiskt hänseende ansluter sig eudialyten till melanocerit-grup- 

 pens mineralier, och dess vanligen tafvelformiga kristaller samt bas. spjelkbar- 

 het häntyda på den mestadels förherrskande oktaëderlika rhomboëdern såsom 

 grundform med hufvudaxel = 2,i, hvilken ock af flertalet författare såsom så- 

 dan betraktas. 



I kristallokemiskt hänseende låter den af Rammelsberg uppstälda formeln: 



6 [Na, (Ca, Fe) 2 (Si, Zr% 15 ] + Na Cl, 



sammanställa sig i afseende på antalet atomer med det hexagonala systemets 

 symmetriföiiiållanden, livarvid Na Cl här såsom i föregående dylika fall kan 

 betraktas såsom kärn- eller centralmolekyl, omkring hvilken de öfriga partial- 

 molekylerna äro symmetriskt anordnade. Deremot är detta icke fallet med den 

 af Bköüüek för den norska afarten (eukolit) uppstälda något skiljaktiga formeln. 



