Utkast till ett KristdUokcmisM Mineralsystem. 141 



Katapleit {Na 2 lf l Zr 8i s O n ). För detta till det yttre skenbart hexagonala, 

 men i afseende på sin inre struktur vid vanlig temperatur monoklina mineral 

 har Brögger (1. c.) bestämt lmfvudaxeln c = 1,36, hvilken ock kan sammanstäl- 

 las med den tafvellbrmiga utbildningen hos kristallenia, men icke med den enl. 

 uppgift prismatiska spjelkbarheten, hvilken senare derföre synes mig böra be- 

 traktas såsom afsöndring eller såsom sprickor åtskiljande skilda tvillingspartier, 

 så mycket mer som en egentlig spjelkbarhet icke gerna låter förena sig med 

 den ytterst komplicerade monoklina tvillingsbildning Brögger iakttagit hos detta 

 mineral. Då plattor parallelt med bas. planet vid en temperatur af omkr. 140" 

 visa sig normalt optiskt enaxliga måste enl. Brögger denna monoklina resp. 

 triklina struktur tolkas såsom beroende på en dimorfism hos katapleiten, hvil- 

 ken sålunda visar sig normalt hexagonal vid högre, anomalt monoklin eller tri- 

 klin vid lägre temperatur, på grund hvaraf äfven Brögger jemför katapleiten 

 med tridymit. Egendomligt är härvid att denna öfVergång från ett mindre sym- 

 metriskt till ett högre symmetriskt tillstånd och tvärtom röjer sig blott optiskt 

 icke geometriskt, hvarföre ock vid förnyad upphettning och afsvalning det ur- 

 sprungliga tvillingstillståndet städse återställes och icke omvexlar såsom i andra 

 dylika fall t, ex. hos leucit. Detta kan väl icke tydas annorlunda än så att 

 hos katapleit det optiskt eteriska substratet eger en så att säga större rörlighet 

 än det passiva och tröga materiela substratet särskildt det hos de indifferenta ele- 

 ment erna, hvilket icke lika lätt kan fäs att öfvergå från det ena till det andra 

 tillståndet. 



Katapleiten visar sålunda tydligare än någon af ofvan anförda mer eller 

 mindre anomalt utbildade rhomboëdriska krystalloliter, att dess molekyl består 

 af trenne mot en plagioklastrillingskomplex svarande monoklina eller rättare 

 pseudomonoklina partialmolekyler på samma sätt som tridymitens resp. qvarzens 

 af tre enkla sådana (se ofvanföre: återblick på geoliterna). Att verkligen de 

 af Brögger antagna monoklina delarna ytterst måste tänkas sammansatta af 

 triklina visar den af honom gjorda iakttagelsen, att den hexagonala katapleiten 

 egentligen är att betrakta såsom tetartoëdrisk, således i analogi med nephelin, 

 till hvilken katapleiten äfven i kemiskt hänseende ansluter sig på grund af sin 

 betydliga natriumhalt. Dock synes dess mörka färg och zirkonhalt berättiga 

 den i likhet med eudialyt till en plats närmast turmalin och melanoceritgrup- 

 pens mineralier. Äfven den omständigheten, att katapleiten enligt Brögger hör 

 till de äldre mineralierna i pegmatitgångarna inom det säd-norska augitsyenit- 

 området, äldre än leukophan, nephelin och fältspat, talar för all den bör få 

 sin [»lats inom amphotcroliternas afdelning, alldenstund dessa gångmineralier i 



