utkast till dl KristaUokemisTtt Mineralsystem. 151 



Manganepidot (Piemontit) är deremot en kemisk afart, livars formel i en- 

 lighet med ofvan antydda uppfattning af epidotens kemiska konstitution kan 

 skrifvas: 



2 ( 'a Al, Si, Ob + II, {Ca, Mn) 2 {AL, Mn,, Fe,) Si, O w , 



hvilken formel innefattar både den manganoxidhaltiga piemontiten samt den 

 manganoxidulhaltiga manganepidoten från Jakobsberg. Såsom Flink (Mineral. 

 not. II Bin. till Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 13 afh. II N:o 7) anmärker bil- 

 dar den senare i optiskt likasom i kemiskt hänseende en öfvergångslänk mellan 

 den egentliga piemontiten och epidoten. Det framgår häraf. att utsläcknings- 

 vinkeln mot c-axeln (resp. «-planet) ökas med manganhalten från 2" hos epidot 

 till omkr. 7" hos piemontit samt likaså den negativa opt. axelvinkeln från 73° 

 39' hos epidot till 86° 49' hos manganepidot samt öfver 90" hos piemontit, hvil- 

 ken sålunda blir opt. positiv. 



Karpholit. Detta från Schlaggenwald i Böhmen, från Harz och Anten- 

 nerna bekanta, i dels parallell dels radikalt-stråliga aggregater, i greisen eller 

 granit uppträdande mineral bildar tillsammans med följande mineral en grupp 

 anslutande sig till epidot närmast till manganepidot såsom gadolinitgruppen till 

 orthit. Dess formel kan nämligen sättas = 



■^' 



H, {H, Mn) Al, Si, O 



m- 



och motsvarar då den ena hälften af manganepidotens molekylarformel, med 1 

 mol. Mn ersatt af H 2 . För denna uppfattning af karpholitens kem. konstitution 

 talar äfven dess kristallograliska förhållande, så vidt dessa af de otydliga kri- 

 stallindividerna kunna utrönas. Kristallerna äro enl. Gtroth (Tabell. Uebers.) 

 monoklina samt i likhet med epidotens utdragna i symmetriaxelns riktning, hvar- 

 före de ock af en del författare ansetts för rhombiska: den af Haidinger be- 

 stämda „rhombiska" prisma-vinkeln (68 u 33') torde väl med afseende på de otyd- 

 liga kristallerna kunna betraktas såsom motsvarande den ofvannämnda för epi- 

 dotseriens mineralier karakteristiska vinkeln 63" — 65°. I optiskt hänseende 

 skiljer den sig från den egentliga epidoten derigenom att opt. axelplanet går 

 normalt mot symmetriplanet, men den ansluter sig härigenom i stället till gado- 

 linit, hvars opt. axelplan visserligen är parallelsymmetriskt, men hvars symme- 



