Utkant till ett KristattohemisM Mineralsystem. 159 



1 den rhombiska (pyramidala) genomskärningen (22) förhålla sig elemen- 

 taratomerna i afseende på sin inbördes ställning på samma sätt som de motsva- 

 rande inom de från fältspaten deducerade kristallokemiska strukturformlerna för 

 cordierit och muscovit. Sålunda motsvarar Be de hexagonala prismanormalerna 

 ab (= b hos cordierit och muscovit) samt Si pyramidnormalerna abc (— ab hos 

 cord. och musc), och förhålla sig till hvarandra i afs. på sina resp. kristallo- 

 statiska konstanter lika med de reciproka värdena till dessa normaler 



abc : ab' = Sin 29° 57' : 1 = 0,499 : 1 (0,5 : 1). 



2 Al, intager centrum i molekylarkomplexen och spelar sålunda rollen af 

 kärnmolekyl ; på dess olika bindningssätt beror antagligen olikheten mellan den 

 normala hexagonala och den anomala rhombiska strukturn, i det att i förra 

 fallet de två oktaëdriska J/.-atomerna sammanhålla hvarandra med en oktaëder- 

 yta, i senare fallet med en kantriktning, och sålunda i förra fallet förete rhoin- 

 boëdrisk, i senare fallet rhombisk ställning. 



Detta åskådningssätt rörande beryllens kristallokemiska förhållande bestyr- 

 kes af dess anomala optiska företeelser. Beryll företer nämligen, såsom af flere 

 författare, Pfaff, Mallard, Bertrand iakttagits, optisk tvåaxlighet och såsom 

 äfven jag (1. c.) funnit med opt. axelplanet normalt mot protoprismaytorna, samt 

 såsom vanligt hos anomala kristaller tydligare utpräglad vid gränsen än i cen- 

 trum af kristallplattan, der enl. regeln opt. enaxlighet förefinnes. Detta kan 

 icke tydas annorlunda än såsom en regelbunden anordning af rhombiska partial- 

 individer omkring ett centrum, analogt med milarit, vulkanisk cordierit m. fl. *). 

 Vid upphettning minskas den opt. axelvinkeln, och man har sålunda skäl att 

 anse, att beryll i likhet med så många andra opt. anomala kristaller vid sin 

 bildningstemperatur varit normalt hexagonal men vid afsvalningen delats i rhom- 

 biska partialindivider. 



För denna uppfattning af berylls molekylarstruktur tala vidare de af mig 

 (1. c) iakttagna, sedermera af W. Pettersson närmare beskrifna naturliga ets- 

 figurerna hos beryllkristaller från Ural. Dessa förete nämligen till skilnad från 

 nephelins och turmalins asymmetriska etsfigurer på prismaytorna en rhombisk 

 form; och likasom de förra tyda på triklina partialmolekyler, sammansatta till 

 en rhomboëdriskt tetartoëdrisk formkomplex, hvaraf sedan genom molekylär tvil- 



*) Att eleu anomala dubbelbrytningen hos beryll icke beror pä spänning eller tryck såsom Brauns 

 (Die opt. Anomalien) förmenar, utvisas deraf att, såsom Bücking iakttagit, tryck icke förmår åstad- 

 komma blifvande förändringar i beryllus molekylarstruktur. 



