160 FliJBD. JuH. WllK. 



lingssammansättning uppstå skenbart hemiëdriskt resp. holoëdriskt hexagonala 

 yttre former, så häntyda beryllns rhombiska etsfigurer på en sammansättning 

 af dess molekyler af rliombiska partialmolekyler. Den olikhet hvarmed de resp. 

 ytorna visa sig påverkade af etsmedlet (sannolikt fluorvätesyra) näml. prisma- 

 och pyramidytor i högre grad än bas. planet kan ställas i samband med ofvan 

 antagna olika fördelning af elementaratomerna näml. Be och Si motsvarande 

 resp. prisma- och pyramidytor samt Al bas. planet eller c-axelns riktning. Den 

 svårighet åter hvarmed beryllkristallen i sin helhet tagen afficieras af etsnings- 

 medel kan förklaras af de tre beståndsdelarnas indifferenta natur. 



Jag har tillförene betecknat förhållandet mellan beryll i det normala till- 

 ståndet vid högre temperatur och det anomala vid vanlig temperatur såsom en 

 dimorfism i analogi med förhållandet hos leucit, boracit m. fl. Detta är dock 

 hvad berylln beträffar strängt taget icke riktigt, alldenstund i enlighet med 

 ofvannämnda uppfattning af förhållandet mellan beryllmolekylen i sin helhet och 

 dess tre delar den åtskilnad förefinnes, att partialmolekylen är = 2 {Be SL O h 

 + Åk 3 ), beryllmolekylen i sin helhet åter = 2 [3 {Be SL 5 ) + AL 3 ]. Beryllns 

 sönderfallande i partialmolekyler af formeln Be Al 2 SL 8 förklarar öfvergången 

 i kaolin och muscovit, hvilka i kristallokemiskt hänseende äro dermed analoga, 

 i det att härvid H, resp. Ka 2 träder i st. för Be. 



Bertrandit. Detta först af Bertrand i pegmatit från Nantes, sedermera 

 äfven på flere andra orter funna mineral får naturenligast här sin plats, allden- 

 stund den såväl kemiskt som kristallografiskt ansluter sig till den hypotetiska 

 rhombiska berylln BeALSi 2 O s , och talar dymedelst för tillvaron af densamma. 

 Kemiskt kan den sättas = Be Be 3 SL O s + IL O, och sålunda betraktas såsom en 

 rhombisk beryll i hvilken Al, är ersatt af Be 3 och en mol. H 2 tillkommit, 

 således i analogi med beryllns metamorfos i kaolin, vid hvilken metamorfos den 

 sannolikt uppkommit såsom biprodukt att döma af dess förekomst i efter för- 

 vittrad beryll uppkomna hålrum af hexagonal form. Att den äfven kristallo- 

 grafiskt nära ansluter sig till nämnda hypotetiska beryllmodifikation visar den 

 nära likheten mellan vinklarna hos dess grundform {ab = 59° 21' och be = 61° 28') 

 och dem, som för den förra kunna deduceras ur den hexagonala beryllns kri- 

 stallform, med antagande nämligen att pyramiden (med vinkeln 59° 54') hos 

 beryll motsvarar prismat, samt prismat (med vinkeln 60°) hos beryll brachy- 

 domat hos den rhombiska partialformen. Äfven den hemimorfism och tvillings- 



