171 Fbbd. Joh. Wiik. 



Man finner af denna sammanställning, att anorthitens vinklar i den brachy- 

 diagonala zonen (b — c) äfvensom pyroxenens i prismazonen (a : b) ligga emel- 

 lan motsvarande vinklar hos rhodonit och babingtonit, samt att äfven i andra 

 lmfvudzoner ett närmande förefinnes mellan anorthit samt rhodonit och babing- 

 tonit, men icke i lika grad mellan pyroxen och de förra, hvilket står i sam- 

 band med det nedanföre närmare framstälda förhållandet, att pyroxenen bör 

 jemföras icke med en enkel anorthitform utan med en Baveno-tvillingsform, då 

 deremot rhodonitens och babingtonitens grundformer likasom anorthitens och 

 andra dylika hemiëdriskt triklina former äro att betrakta såsom enkla former. 



Man finner vidare af denna sammanställning, att de tvenne spjelknings- 

 ytorna hos babingtonit, ab och «i-planen, motsvara de tvenne spjelkningsplanen 

 hos anorthit, den förra c-, den senare i-pl., af hvilka den förra enl. den ofvan 

 framstälda hypotesen om förhållandet mellan form och kemisk sammansättning 

 hos fältspatsgruppens mineralier motsvarar Al-, den senare Ca. I analogi här- 

 med har man skäl att tänka sig aô-pl. hos babingtoniten motsvara Fe 2 samt 



_ ii 

 ab 11 = Ca, Mn eller Fe i olika isomorfa molekyler. Till samma resultat kom- 

 mer man äfven vid jemförelse mellan babingtonit och wollastonit samt spodu- 

 men, i det att de senares a, b och c-pl. i enlighet med ofvan gjorda samman- 

 ställning mellan wollastonit och rhodonit komma att motsvara resp. ab-, ab- och 

 (•-planet hos babingtonit. Den hos babhigtonitkristallerna från Arendal före- 

 kommande utsträckningen parallelt med aö-riktningen, motsvarande den parallelt 

 med a-pl. resp. 6-axeln hos wollastonit, talar äfven för denna analogi. I mot- 

 sats härtill äro rhodonitkristallerna från Harstigen (1. c.) ofta utdragna i den 

 mot wollastonit ens «-axel svarande riktningen, hvilket kunde gifva anledning- 

 till att tänka sig denna axel hos rhodonit i likhet med i-axeln reducerad till 

 hälften af den ofvan uppgifna storleken, hvarigenom de båda domaytorna a 2 c 

 och b 2 c erhålla de enklare tecknen ac och be samt rhodonitens grundmolekyl 

 kommer att utgöra fjerdedelen af den rhombiska pyroxenens grundmolekyl såsom 

 redan ofvan antydts (rhodonit = Mn Si 3 , enstatit = 4 Mg Si 3 ). 



Man kommer sålunda på grund af dessa betraktelser rörande de triklina 

 pyroxenarternas kristallokemiska förhållande till den slutsats att babingtonit- 

 molekylen består af tvenne hälfter, en höger- och en vensterhälft i pyroxen- 

 ställning, rhodonit blott af en d. ä. till samma resultat som ofvan från den 

 kristallografiska betraktningen, att nämligen babingtoniten förhåller sig till rho- 

 donit såsom albit till anorthit. Men äfven i riktning framifrån bakåt, i pyro- 

 xenens «-axelriktning, synes en olikhet förefinnas mellan rhodonit och babing- 

 tonit, med betraktande nämligen deraf, att hos den förra endast positiva pyra- 



