Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 175 



mider (= domaytor i woUastonitstäUning) hos den senare hade negativa och 

 positiva ytor såsom rådande former förekomma. 



De triklina pyroxenarterna kanna sålunda enklast betraktas i överens- 

 stämmelse med den triklina plagioklasserien eller såsom bildande en serie eller 

 rättare serier mellan tvenne gränslänkar Ii Si O, och Fr-, 8/ 3 3 eller kanske 

 snarare B Fc 2 S/ 4 12 , af hvilka den förra i kristallokemiskt hänseende (dier i 

 afseende på sin molekylära konstitution motsvarar anorthit den senare albit, och 

 hvilka på samma sätt som dessa senare kunna inga molekylära föreningar. Att 

 i sjelfva verket icke det enkla jernoxidsilikatet utan det dubbla Mn- resp. Ca- 

 jernoxidsilikatet bildar den ena gränslänken i dessa serier synes framgå af den 

 s. k. Ssaloiten, hvilken antingen man med Koch och v. Lasaulx (Zeitschr. für 

 Krystallogr. Ill) betraktar den såsom triklin (dier med Krenner (1. c, IX) så- 

 som rhombisk (hypersthen) dock trots sin betydliga jernoxidhalt står närmare 

 pyroxenen än babingtoniten och sålunda företer en större symmetri än denna 

 senare. Det synes sålunda sannolikt, att det icke är Fe, som förorsakar ba- 

 bingtonitens asymmetriska form utan dess förekomst tillsammans med en två- 

 atom i g radikal i tvenne i 6-axelns riktning förenade olika molekylarhälfter i 

 motsats till de tvenne i symmetriaxelns riktning förenade lika hälfterna hos den 

 monoklina pyroxenmolekylen. 



Ainigmagtit, Beeitu. (Cossyrit, Foerstner), förhåller sig till triklin py- 

 roxen såsom amphiholn till den monoklina. Den öfVerensstämmer nämligen, 

 enl. undersökning af Foerstner (Zeitschr. f. Krystallogr. V) af cossyrit ur lipa- 

 ritlava från Pantellaria, samt af Brögger (1. c. XVI) utaf ainigmatit från 

 Grönland, i kristallografiskt hänseende ganska nära med amphibol med undantag 

 af spjelknings-prismavinkeln, som hos denna triklina amphibolart är omkring 

 (>()", således omkr. 10° afvikande från den monoklina. I kemiskt hänseende 

 närmar sig ainigmatit till arfvedsonit men innehåller (enl. analys af Porsberg) 

 nära 8 % Ti ()■>, hvilken af Brögger betraktas såsom orsak till nämnda åtskilnad 

 i prismazonen från amphiholn på grund af dess betydande „morf o tropiska" kraft. 

 Då nämnda prismavinkel närmar sig till titanitprismavinkeln 60" 29' kunde vis- 

 serligen denna åsigt hafva skäl för sig, dock i enlighet med ofvannämnda åsigt 

 angående den triklina pyroxenen (babingtoniten) sålunda modifierad, att ainig- 

 matitmolekylen tankes sammansatt af tvenne i /^-axelns riktning förenade olika 

 molekylarhälfter, af hvilka den ena i en del molekyler innehåller Ti 2 eller 

 utgöres af ett titanat. 



