182 Fred. Joh. Wiik. 



invuxna åter vanligen förete en betydlig utsträckning af klinopinakoïden, stund- 

 om till och med öfvervägande prismaytorna såsom i de i kalksten invuxna horn- 

 blendekristallerna från Pargas. Detta kan väl sammanställas med den pseudo- 

 hexagonala formtypen hos amphibol i motsats till pyroxenens pseudotetragonala 

 utbildning i prismazonen, hvarigenom 6-pl. hos amphibol med «6-planen komma 

 att motsvara det hexagonala deuteroprismat, ab 3 ( <x>P$) samt a-pl. åter proto- 

 prismat; prismaplanen visa sig f. ö. redan genom sin tydliga spjelkbarhet såsom 

 primära molekylarriktningar. De påvuxna kristallernas öfvervägande utbildning 

 i c-axelns riktning, de invuxna kristallernas i o-axelns häntyda på en relativt 

 större längd af c-axeln hos de senares kristallmolekyler, eller att såsom vanligt 

 de invuxna kristallernas molekyler äro dubbelmolekyler i c-axelns riktning i 

 förhållande till dem hos de påvuxna såsom enkla. 



Den större komplikation som amphiboln företer i afseende på sina fysiska 

 grundmolekyler i förhållande till pyroxenen motsvaras af en dylik äfven i af- 

 seende på den kemiska konstitutionen, hvilken kan uttryckas genom den all- 



ii m 

 manna formeln R It 2 Si± 12 och dess molekylarvolym blir derigenom dubbelt 



så stor som pyroxenens, hvilket redan af Eammelsbekg påpekades (Handb. der 

 Mineralchemie I); detta bestyrker sålunda ofvan anförda antagande rörande 

 förhållandet mellan deras grundmolekyler: 



Ehuru man visserligen ej kan närmare göra sig reda för föreningen mel- 

 lan de tvenne pyroxen-molekyleina till en amphiboldubbelmolekyl, så torde man 

 dock i analogi med föregående dylika fall kunna antaga, att det är AU eller 

 de ställföreträdande Fe 2 och Mg A som åvägabringa densamma, samt att vid 

 öfvergången från pyroxen till amphibol (Uralit) de i prismazonen befintliga 

 elementaratomerna öfvergå från en tetragonal ställning till en hexagonal eller 

 en sådan hvari en oktaëderytaxel intager den förra, parallelt med atomkomple- 

 xens hufvudriktning gående hexaëderytaxelns läge. De basiska radikalerna 

 Ca, Mg, Fe, Al etc. hafva vi således äfven här att tänka oss motsvara ytorna 

 i prismazonen, /Sï-atomerna åter de mot pyroxenens pyramidytor svarande klino- 

 domaytorna & a c (2 Jos ) hos amphibol. Detta antagande bestyrkes genom jem- 

 förelse med den ofvannämnda enkla biotit-molekylarkomplexen (15), bestående 

 af 6 mot anorthit svarande enkla molekyler: likasom dessa motsvara tre af 

 ortkoklasens resp. musco vitens grundformer, så komma de äfven att motsvara 



