Utkast till ett KristalldkemisM Minerälsystem. 185 



absorbtion i den 14" från c-axeln gående minsta elasticitetsriktningen ; denna 

 visar f. ii. samma förhållande som den ljusa amphiboln i den metamorfoserade 

 homblendegneisen nämligen en stark afsöndring gående nära normalt mot nämnda 

 elasticitetsaxel d. ä. parallelt med c-planet. Att arfvedsoniten uppträder i tvenne 

 färgmodifikationer motsvarande de hos akmit-ägirin anföres äfven af Rosenbtjsch 

 (Mikrosk. Physiogr. p. 471). 



Dessa regelbundna sammanvexningar mellan vanlig amphibol och arfved- 

 sonit synas häntyda på att de i paragenetiskt hänseende stå i samma förhål- 

 lande som Orthoklas och albit, i det de företrädesvis förekomma regelbundet sam- 

 manvuxna i form af större individer, under det att pyroxen och akmit i likhet 

 med anorthit och albit kunna ingå molekylarföreningar med livarandra. Att 

 dock äfven arfvedsonit (resp. glaukophan) och amphibol ingå molekylarförenin- 

 gar utvisas af den manganhaltiga Bickteriten från Långban, som enl. Micuael- 

 son's analys utgör en förening af alkali- med Ga Jfw-ampbibol samt vidare af 

 den i augitsyeniten från södra Norge förekommande Barkevikäen (Brögger), 

 hvilken kan befraktas såsom en förening mellan arfvedsonit och starkt jern- 

 haltig amphibol i vexlande förhållanden; detta utvisas äfven af utsläckningsvin- 

 keln c . : c — () n — 12" med den minsta elasticitetsaxeln liggande i den spetsiga 

 vinkeln a : c och således emellan den hos arfvedsonit och vanl. amphibol. Bar- 

 kevikit förvandlas enl. Brögger (1. c.) i analogi med arfvedsonit till ett intimt 

 aggregat af med densamma och med livarandra sammmanvuxen ägirin och lepi- 

 domelan (Breithaupt's „Pterolith"). Till arfvedsonit ansluter sig vidare Bie- 

 beckit (Sauer), i kemiskt hänseende öfverensstämmande med arfvedsonit men 

 med motsatt opt. förhållande, i det att den största elasticitetsaxeln närmar sig 

 hufvudaxelns riktning, således väl en strukturmoditikation eller möjligen en mole- 

 kylarförening mellan arfvedsonit och akmit. \Y. Cross (Note on some secon- 

 dary minerals of the amphibole and pyroxene groups; American Journ. of Sci- 

 ences vol. XXXIX) har funnit en till Rieheckit sig anslutande blå amphibol i 

 regelhunden sammanvexning med ägirin samt en brunfärgad amphibol, som han 

 håller för Barkevikit. Alkali-amphiboln synes sålunda i afseende på artrikedom 

 väl kunna täfta med den alkalifria. 



Rhombiska pyroxen- och ampkibolarter. 



Enstatit (Bronzit, Hypersthen). I tredje upplagan af sin „Tabellarische 

 Uebersicht der Mineralien" pag. 135 har Gtroth framställt en hypotes rörande 

 förhållandet mellan den monoklina och den rhombiska pyroxenen, hvilken ansluter 

 sig till den ofvan anförda af Mtchel-Levy o. a. rörande förhållandet mellan 



24 



