Utkast till ett Kr i stall okemiskt Mineralsystem. 201 



klin pyroxen ; för denna åsigt synes äfven den omständighet tala att enl. Scacchi 



humit-typen enl. regeln utesluter de tvenne andra på hufvudfyndorten vid Ve- 



suvius (Monte Somma). Härvid måste man dock uppfatta förhållandet mellan 



de tre afarterna icke rent atomistiskt eller molekylärt utan dynamiskt i öfver- 



ensstämmelse med min uppfattning af idokrasens grundform (se denna). Sätter 



h 

 man de tvenne hälfterna i ofvannämnda formel: 2 (2 R Mg :i Si 2 0^) — A, Mg. A Fl 4 



(O II), — B, så kunde man i enlighet härmed uttrycka förhållandet mellan de 



tre typerna på följande sätt: 



Chondrodit. Klinolmmit. Humit. 



5 (A + B) + 9 (A + B) = 2 . 7 (A + B). 



I samhand härmed kan märkas, att den ringa skilnaden mellan grundmo- 

 lekylen 2a : b : c hos chondroditarterna och den mittsvarande hos olivin i af- 

 seende på c-axeln kan antagas bero af tillkomsten af delen B hos de förra. 

 hvarigenom den molekylära kraften i denna riktning ökas och molekylaraxelns 

 storlek relativt minskas. 



Rhomboëdriska arter. 



Willemit — Zn 2 Si 4 samt Troostit = (Zn, Mn)., Si () t höra till samma iso- 

 morfa serie samt föratsätta tillvaron af ett enkelt Mn, Si 4 . De stå påtagli- 

 gen till olivin i samma förhållande som turmalin till cordierit d. ä. deras grund- 

 form eller grundmolekyl utgöres af tre délai' (partialmolekyler), enhvar motsva- 

 rande en half olivinmolekyl af monoklin formtyp eller snarare, på grund af 

 deras enl. all sannolikhet i likhet med den med dem homöomorfa phenakiten 

 tetartoëdriska form, fjerdedelen deraf således med triklin formuthildning. Hän- 

 för man nämligen grundformen db . a ( &dP'2 . B) i st. f. till det hexagonala 

 axelförhållandet a : c — 1 : 0,6698 till ett rhombiskt axelförhållande, så erhåller 

 man förhållandet a : b : c = 0,5774 : 1 : 0,3867, som närmar sig till olivinens axel- 

 förhållande c : b : a (se ofvan), särskildt i c-axelns zon, motsvarande den mime- 

 tiskt hexagonala «-zonen hos olivin, hvilket förklaras deraf, att de mot ytorna 

 i denna zon svarande Se-atomerna äro lika för de rhomhiska och rhomboëdriska 

 arterna i denna grupp, de mot. rj-ytan eller dess normal hos olivin, och således 

 c-normalen hos willemit och troostit, svarande basiska radikalerna olika såväl i 

 qvalitativt som qvantitativt hänseende. Af denna jemförande betraktning kunna 

 vi sålunda sluta, att de rhomboëdriska arternas molekyl är = % a f den rhom- 

 biska eller = 3 B, Si 4 , hvaraf en tetartoëdriskt rhomboëdiisk formkomplex kan 



26 



