202 Fred. Joh. Wiik. 



uppbyggas med hvarannan yta af coP2 (ac, ab, be) motsvarande en Ä'-atom samt 



ii 

 2 B 3 motsvarande c-pl. resp. dess normal. Till karakteriserande af grundfor- 

 men hos ifrågavarande rhomboëdriska silikater, kan f. ö. märkas, att man, om 

 man med Lévy tager den rådande rhomboëdern % B till grundform, kommer 

 till c-normalen = 0, 502, som står i enkelt förhållande till den mot S/'-atomen 

 svarande normalen till deuteroprismat («&), hvaraf man kan sluta till förhållan- 

 det af de molekylära krafterna c : äb = '2:1. 



Phenäkit (Be 2 SiO^) har något mindre hufvudaxel än föregående (c = 0,cei) 

 samt är tydligen rhomboëdriskt tetartoëdrisk. Samma åsigt som för föregående 

 kan väl äfven tillämpas på denna arts kristallokemiska förhållande nämligen att 

 S Si motsvarar det trigonala deuteroprismat samt '2Be s c-planen. Försöker man 

 att i likhet med föregående opt. enaxliga kristaller inom geoliternas klass på 

 grund af denna åsigt om atomgrupperingen inom grundmolekylen och med spec. 

 vigten satt =2,97 beräkna ro och j kommer man till resp. värdena 1,624 och 

 1,705, hvilka närma sig de af Des Cloizeaux och Haidinger funna a = 1,65 — 

 1,67, £ = 1,67 — 1,69. Den minsta elasticitetsriktiiingen hos phenäkit likasom hos 

 de tvenne föregående går i c-axelns riktning, och denna öfverensstämmer såle- 

 des optiskt likasom kristallokemiskt med «-axelns riktning hos olivin. Den kri- 

 stallokemiska motsatsen mellan de tvenne ytriktningarna, basiska och prisma- 

 planen hos phenäkit, hvilka enligt ofvannämnda åsigt motsvara resp. Be 3 och 

 Si, har sin motsvarighet i den af Hankel funna olikheten i pyroelektriskt hän- 

 seende, i det den nämligen vid afsvalning visar pos. elektricitet i ändan af huf- 

 vudaxeln, negativ på prismaytorna. 



Bioptas (IL Cu Si O.) kan väl icke mer betecknas såsom isomorf eller ens 

 homöomorf med föregående, men ansluter sig dock så nära till dem, att den 

 kan hänföras till samma familj. Den mot de föregåendes grundrhomboëdrar 

 svarande rhomboëdern hos dioptas ger c = O.5342 (Breithaupt). Till följe deraf, 

 att dioptaskristallerna mestadels uppträda såsom invuxna, förekommer dock van- 

 ligen icke denna utan den första spetsigare rhomboëdern — '2R med 84 u 33' 

 vinkel. Blott från Copiapo i Chile anför v. Rath (Zeitschr. für Krystallogr. 

 V. 258) påvuxna kristaller i liålrum i qvarz, och hos dem anträffas den trub- 

 bigare rhomboëdern B med 53° 36' rhomboëdervinkel samt med tydligt spjelk- 

 bara ytor. Denna bör väl sålunda betecknas såsom grundrhomboëder, hvars 

 skiljaktighet från föregående förklaras af den olika kemiska sammansättningen, 

 i det vi här utom de icke direkt på kristallformen inverkande syreatomerna 

 hafva tre olika elementer samt af enhvar tre atomer, hvilka vi i analogi med 

 den likaledes tetartoëdriska turmalinen hafva skäl att tänka oss sålunda förde- 



