208 Fred. Joh. Wiik. 



uppträda med blott ett plan utan motsvarande parallelplan. Det triklina syste- 

 met har visserligen icke såsom de öfriga symmetriplan eller symmetriaxlar, 

 genom hvilkas försvinnande de hemiëdriska formerna kunna uppkomma, men det 

 har en symmetripunkt eller symmetri-centrum, och kan genom dess försvinnande 

 såsom i ifrågavarande fall äfvenledes blifva henhëdriskt utbildadt. Gapolin 

 anser det sannolikt, att de af Scacchi beskrifna kristallerna af tvefaldt vinsy- 

 radt strontian, hvilkas former äro ensidigt utbildade dels genom frånvaron af 

 parallelplan dels genom de parallela planens olika fysiska beskaffenhet, höra 

 till den hemiëdriska afdelningen af det triklina kristallsystemet. I mineralriket 

 har denna triklina hemiëdri hittills icke blifvit påvisad. Den representeras dock 

 tydligen af nämnda halft utbildade anorthitkristaller, hvilkas ensidiga form icke 

 kan bero af yttre orsaker, alldenstund de såsom nämndt kunnat fritt utbilda 

 sig åt alla sidor, utan måste hafva sin grund i den inre molekylära konstitutio- 

 nen, d. v. s. de utvisa att anorthiten i afseende på sin grundform resp. grund- 

 molekyl icke är holoëdriskt utan hemiëdriskt triklin, ehuru den såsom fallet är 

 med många andra hemiëdriska mineralier, isynnerhet då de uppträda såsom på- 

 vuxna kristaller, äro till det yttre skenbart holoëdriska. 



Men dessa lindsayitkristaller äro icke de enda, till det yttre hemiëdriskt 

 utbildade kristaller af anorthit. Vid Sillböle jerngrufva har jag påträffat kri- 

 staller med anorthitens form invuxna i en röd kalksten, ehuru hittills blott i 

 tvenne exemplar, och dessa äro äfven ensidigt utbildade med prismat ab {110) 

 utan motsvarande aï (110). Dessa kristaller äro dock icke utdragna i oaxelns 

 riktning såsom lindsayitkristallerna utan i a-axeln (brachydiagonalen) såsom 

 tig. 2 utvisar, men begränsade, i stället för de i figuren framstälda spjelknings- 

 ytorna c och b, af brachydomaplanen b 2 c och b,c {021 och 021). De äro f. ö. 

 af intresse ej blott genom sin hemiëdriska form utan ock derigenom att de, så- 

 som man af deras optiska förhållande kan sluta till, till större delen äro meta- 

 morfoserade i skapolit, hvarföre jag ock ansett det vara skäl att beteckna denna 

 afart af anorthit med ett särskildt namn: anorthoït (se härom vidare Zeitschr. 

 für Krystallogr. XIII 200). 



Slutligen har jag äfven hos de af mig i pegmatit på toppen af Areskutan 

 i Jemtland funna andesinkristallerna påträffat en med lindsayitformen analog 

 formtyp, ehuru visserligen icke så skarpt och tydligt utbildad som denna. Äf- 

 ven hos albiten kunde man hafva skäl att tänka sig en dylik triklin hemiëdri, 

 i det att de städse såsom tvillingar enligt albittvillingslagen utbildade kristal- 

 lerna af albit äro sammansatta af tvenne hälfter, hvardera analoga med den 

 enkla hemiëdriska anorthitindividen, men tillsammans bildande en komplex (se 



