Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsijstem. 211 



Slutligen kan man genom att tänka sig 8 hemimorfa pseudorhomboëdriska 

 tvillingskomplexer eller 6 pseudotetragonala ytterligare tvillingsartadt förenade 

 med hvarandra, så att deras hnfvndaxlar sammanfalla med de 4 oktaëdriska 

 resp. 3 hexaëdriska ytnormalerna i ett regnliärt axelsystem, komma till i förra 

 fallet en formkomplex liknande en rhombdodekaëder (sodalitformen) och delad 

 i 24 delar motsvarande psendorhomboëdery torna, i senare fallet åter till en kom- 

 plex närmande sig en ikositetraëder (leucitformen) med hvarje mot ett ikosite- 

 traëder-plan svarande yta delad i tvenne hälfter, motsvarande de enkla triklina 

 i centrum sammanstötande koniska delarna. Dessa tvenne i tvillingsställning 

 enügt Baveno-lagen stående delar i den psendoreguliära tvillingskomplexen mot- 

 svara tvillingslamellerna i den anomala leuciten, i det att de triklina domaytorna 

 i den förra till läget motsvara dodekaëderytorna hos den senare. 



Man kan sålunda genom upprepad tvillingsbildning från den enkla hemië- 

 driska plagioklasformen komma till tvillingskomplexe]', som i atseende på sym- 

 metri- och vinkelförhållanden mer eller mindre i proportion af den större eller 

 mincü - e likheten i kemiskt hänseende närma sig till andra silikaters grundfor- 

 mer. Härvid kunna tvenne serier särskiljas: den pseudohexagonala samt den 

 pseudotetragonala. af hvilka den förra företer en zon öfverensstämmande med 

 prismazonen (e-axelns zon) hos fältspat, den senare med dess klino- resp. brachy- 

 diagonala zon («-axelns zon); exempel på den förra serien lemna inom silika- 

 ternas första klass (geoliterna) nephelin, sodalit, på den senare åter spodumen, 

 wollastonit, danburit, leitkojjhan, skapolit, leucit. Men det gifves ännu åtskil- 

 liga silikater, hvilka icke kunna räknas till någondera af dessa tvenne serier 

 utan till en tredje, hvilken i afseende på vinklarna i en lmfvudzon ansluter sig 

 till den ortho- resp. makrodiagonala zonen (6-axelns zon) hos fältspatsarterna ; 

 hit höra : datholit, prehnit, epidot, zoisit, titanit och liëvrit. 



I allmänhet kan man på detta sätt genom upprepad tvillingsbildning från 

 det hemiëdriskt triklina kristallsystemet leda sig till de öfriga 31 afdelningarna. 

 hvilka af A. G-adolin (1. c.) blifvit uppstälda; och man får derigenom såsom 

 ofvan antydts tillika en förklaring öfver kristallernas yttre formförhållanden. 

 Då nu denna gruppering af kristallformerna, såsom numera börjar allt mer och 

 mer erkännas, måste anses fullt naturenlig, så ligger häri synes det mig en 

 borgen älven för riktigheten af min teori rörande kiistallernas inre struktur. 

 Enligt denna äro de mera symmetriska kristallerna att betrakta såsom samman- 

 satta af mindre symmetriska delar tvillingsartadt med hvarandra förenade, hvilka 

 delar dock först i det s. k. anomala tillståndet ge sig tydligt tillkänna såsom 

 sådana. Man har nämligen att göra skilnad mellan det normala tillståndet hos 

 kristallerna, i hvilket de nämnda delarna äro med hvarandra förenade till ett 



