Utkast titt ett Kristattohemiskt Mineralsystem. 215 



Na, eller Ca) att i afseende på läget inom atomkomplexen motsvara grund- 

 ytorna eller egentligen deras normaler ab (110) och äc (101), c (001) och b (010) 

 d. ä. ytorna af œP . -P:c~ . OP och 2Pce , hvilka till antalet motsvara de förra; 

 och mellan dem samt torenande dem sinsemellan men utan inverkan på den 

 yttre formen komma de 10 O-atomerna, hvilka sålunda motsvara de indifferenta 

 dynamiderna (2) hos elementaratomerna sjelfva. Fältspatsmolekylens yttre form 

 beror nu af den olika inbördes ställningen mellan de till formen lika oktaëdriska 

 elementaratomerna. En oktaëder kan i afseende på ett plan t. ex. horizontal- 

 planet intaga olika ställningar: nämligen en livad man kunde kalla tetragonal 

 ställning då en hörnaxel står upprätt, en rhomboëdrisk ställning med en ytnor- 

 mal stående vertikalt, en rhombisk ställning då en kantriktning ställes vertikalt 

 eller slutligen sneda, monoklina resp. triklina ställningar med upprätta axlar 

 liggande mellan de förra. Hos fältspatsarternas molekyler harva Si-atomerna 

 i prismazonen d. ä. i ett plan normalt mot hufvudaxeln en rhomboëdrisk eller 

 hexagonal ställning, och betinga derigenom fältspatsformens pseudohexagonala 

 utbildning i denna zon, hvilken mer eller mindre modifieras af de i samma zon 

 liggande, i afseende på densamma tetragonalt stälda alkalimetallatomerna. Den 

 pseudotetragonala utbildningen i a-axelns zon hos fältspatsformen far åter sin 

 förklaring i den tetragonala eller nära tetragonala ställningen af Ka- och Al- 

 atomerna i den mot denna zon svarande genomskärmngen, och slutligen förkla- 

 ras den pseudorhombiska eller monoklina utbildningen i 5-axelns zon genom den 

 motsvarande ställningen af de i denna zon liggande Si- och JZ-atomerna. Det 

 är f. ö. i denna zon eller dess genomskärning (= symmetriplanet hos orthoklas) 

 som fältspatsformen mest afviker från en reguliär form, dock icke mer än om- 

 kring 8". Denna redan af Dana antydda likhet mellan fältspatens form och 

 en reguliär formkombination får nu sin naturliga förklaring af ifrågavarande teori. 

 Men äfven det inbördes förhållandet mellan fältspatsarterna närmast det 

 mellan den normala och anomala Orthoklasen (anorthoklas: Rosenbtjsch) kan 

 härigenom förklaras eller åtminstone förtydligas. Hos den normala orthoklasens 

 molekyler befinna sig de i symmetriplanets riktning, i rhombisk-monoklin ställ- 

 ning varande elementaratomerna i sådant läge, att ett af deras symmetriplan 

 sammanfaller med molekylens i sin helhet, En ringa förändring från detta 

 symmetriska läge till ett snedt åt ena eller andra sidan om det normala sym- 

 metriplanet måste tydligen förorsaka en snedhet hos molekylen d. ä. en triklin 

 anomali, sådan den visar sig hos nämnda anorthoklas. Och allt efter som denna 

 snedhet eller lutning af nämnda i symmetriplanet liggande atomer hos de med 

 hvarandra aggregerade molekylerna sker ensidigt åt en och samma sida eller 

 omvexlande åt den ena och andra sidan (höger och venster om det normala 



