Utkast till ett Kristallokemiskt Mineralsystem. 219 



en förklaring öfVer qvarzens tetartoëdriska och tridymitens anomala, rhombiskt 

 triklina form äfvensom öfver den förras circularpolarisation. De tre triklina 

 partialmolekylerna bilda nämligen en spiralförmig anordning åt höger eller ven- 

 ster allt efter som den trubbiga vinkeln mellan c- och ^-riktningarna hos dem 

 är vänd åt den ena eller andra sidan i den tetartoëdriskt hexagonala molekylar- 

 komplexen. Antager man nu den högst sannolika hypotesen, att en åtskilnad 

 förefinnes mellan den elektro-magnetiska etern, strömformigt omslutande och för- 

 bindande molekylerna med hvarandra, och den intramolekylära optiska etern, 

 så måste de elektromagnetiska eterströmmarna i likhet med de materiela partial- 

 molekylerna förete en spiralförmig vridning, och sålunda verka på ljusetern så- 

 som en elektromagnetisk skruftråd på en der inom varande polariserad ljusstråle 

 samt i analogi härmed åstadkomma en vridning af polarisationsplanet. 



Hvad beträffar det andra slaget af molekyler resp. molekylarföreningar 

 eller de med kåm- eller centralmolekyl, så lemna de en naturenlig förklaring 

 öfver de sammansatta molekylarföreningarna af ett silikat med ett karbonat, 

 sulfat, haloïdsalt eller en svafvelmetall, hvilka icke kunna förklaras i enlighet 

 med de enkla kemiska atomföreningarna. Såsom ett exempel på dem må här 

 anföras cancrinilen, hvilken såväl till form som till en del i afseende på inne- 

 hållet näml. natriumsilikatet öfverensstämmer med nephelin, men derjemte inne- 

 håller calcinmkarbonat. Då nu den från albitmolekylen härledda af tvenne hemi- 

 morft rhomboëdriska trillingskomplexer bestående, med nephelinformen nära öfver- 

 ensstämmande holomorfa formkomplexen innehåller mellan sina båda hälfter ett 

 mellanrnm af en form lika med en calcitrhomboëder — l / 2 B, (se fig. 8), så ligger 

 det nära för handen att tänka sig cancrinitmolekylen såsom bestående af en 

 med albittrillingskomplexen analog formkomplex af natriumsihkatmolekyler om- 

 slutande en calcitmolekyl såsom kärna. 



Såsom en karakteristisk åtskilnad mellan silikater, hos hvilka man har skäl 

 att förutsätta molekyler med och sådana utan kärnmolekyl kan anmärkas, att 

 de förra såsom t. ex. skapolit, nejihelin, cancrinit, sodalit, cordierit, apatit icke, 

 eller blott undantagsvis, förete tvillingsbildning, under det att hos de senare 

 såsom fältspat, glimmer, pyroxen, amphibol, calcit, arac/onit m. fl. en tvillings- 

 bildmng är ytterst vanlig. Detta gäller dock blott för tvillingsbildningen i 

 stort eller den mellan större kristallindivider. Den tvillingsbildning åter, som 

 förekommer hos anomala kristaller och som till skilnad från de förra kunde be- 

 tecknas såsom molekylär eller den mellan enskilda molekyler, anträffas både 

 hos det ena och andra slaget af silikater; dock synes äfven den företrädesvis 

 förekomma hos silikater med molekyler utan kärnmolekyl. 



