Minneatal öfvvr friherre Knut Felix von Willebrand. 5 



såväl medicine som théologie och jurisdoktors promotion egde rum. blef Wille- 

 brand promoverad till medicine och kirurgie doktor jemte 27 andra yrkesbröder. 



Två år tidigare hade hans far dött, hans mor dog redan 1833, och upp- 

 löstes då det gamla familjehemmet. Att det materiella arfvet i en så stor fa- 

 milj för de enskilda familjemedlemmarne ej kunde blifva nämnvärdt är natur- 

 ligt, men deremot erhöll Willebrand en annan arfvedel af mera bestående värde : 

 det glada och gästfria barndomshemmets inflytande måste väl till stor del till- 

 skrifvas det synnerligen goda och jemna lynne Willebrand hade och äfven be- 

 varade lifvet igenom, och som var honom till stort bistånd då det sedermera 

 under hans verksamhet gällde att på allvar kämpa mot sjukdom och lidande 

 samt vid de stundom oundvikliga konflikter ett svårt chefskap medför; dels med- 

 ärfd dels vidare utvecklad i det intelligenta hemmet var väl äfven en annan 

 ledfackla, egnad att, efter dagens ofta nog prosaiska bestyr och små förtretlig- 

 heter, uppehålla sambandet med lifvets ideellare intressen, som Willebrand med- 

 förde från unga år, nemligen hans sinne för skön konst, specielt tonkonsten; 

 livad kan väl bättre än tonernas harmoni återställa den stundom rubbade jemn- 

 vigten i menniskosjälen. 



Efter slutförda universitets-studier trädde Willebrand omedelbart i prak- 

 tisk verksamhet, som dock till en början var af mindre betydande dimensioner; 

 han blef samma år 1840 utnämnd till underläkare vid finska sjöekipaget, samt 

 två år senare till öfverläkare, i hvilken befattning han qvarstod till 1850; det 

 var härunder han hösten 1845 företog en resa till Krim för att studera den 

 derstädes endemiska frossan. 



Men Willebrand blef ej heller högskolan otrogen, härtill mycket uppmun- 

 trad af sin nära vän och själsfrände Oastrén, som tidigare äfven varit hans 

 privatlärare i föräldrahemmet. 1843 utgaf Willebrand en af handling: „Detabe 

 mesenterica"; i detta arbete förfäktar han, på grund af fall som af honom ob- 

 serverats å Finska Sjöekipagets lasarett, åsigten att nämnda sjukdom äfven kan 

 förekomma hos fullvuxna, samt lemnar sedan i lmfvudsaklig öfverensstämmelse 

 med tidigare författares beskrifning af tabes mesenterica hos barn, en utförlig 

 redogörelse för sjukdomens symptomatologi, anatomiska förändringar, förlopp och 

 behandling hos fullvuxna, hvarvid han anser degenerationen i mesenterialkört- 

 larna vara kausalmomentet ; förhållandet till tuberkulosen beröres ej. Härpå 

 utnämndes han till adjunkt i medicin. 



Nu var tidpunkten inne för Willebrand att på nära håll taga kännedom 

 om de nya idéer och läror som i vetenskapens centralhärdar med sådan kraft 

 bröto sig fram mot de gamla naturfilosofiska och delvis rått empiriska doktri- 

 nerna, och som voro egnade att åstadkomma en omhvälfning i hela det medi- 



