12 E. A. Homén. 



Vid Kristiania Universitets femtioårsfest 1801 representerade Willebrand 

 det finska universitetet samt Finska Vetenskaps societeten, Finska Läkare 

 Sällskapet och Finska Litteratursällskapet, och på ett sådant sätt att ännu 

 länge efteråt den finska professorns namn skall fortlefvat i angenäm hågkomst 

 inom Kristiania akademiska kretsar. 



Jemte sin lärareverksamhet vid universitetet utöfvade Willebrand en mycket 

 omfattande praktisk läkareverksamhet. Till framgången deraf bidrog, förutom 

 hans mångsidiga föregående studier och stora erfarenhet, helt visst äfven mycket 

 att Willebrand på grund af sin snabba uppfattning, sin menniskokännedom samt 

 sitt deltagande, humana väsen, och möjligen äfven i någon mon påverkad af 

 den tidigare omnämnda Wunderlich, innehade konsten att individualisera, hvar- 

 jemte han, såsom af hans skrifter framgår, äfven fäste tillbörligt afseende vid 

 det psychiska momentet, om ock den suggestiva therapin då för tiden saknade 

 nutidens något solidare basis. Derjemte hade äfven Willebrand, hvars lifliga 

 temperament ej alltid kunde känna sig tillfreds med blotta doktriner och theo- 

 retiska spekulationer inom medicinen, utan fordrade en större sjelfverksamhet från 

 läkarens sida, äfven blifvit berörd af d. s. k. naturliga läkemedlen, samt 

 tillämpade dem mycket i sin praktik, specielt elektriciteten, för hvilket sist- 

 nämnda medel hans intresse blifvit väckt närmast af vår landsman Crusell's 

 anmärkningsvärda arbeten öfver galvanismen såsom läkemedel. (Ueber den Gal- 

 vanismus als chemisches Heilmittel gegen örtliche Krankheiten, St. Petersburg 

 1841. Erster Zusatz zu der Schrift: Ueber den Galvanismus etc. 1842. 

 Zweiter Zusatz 1843. Dritter Zusatz 1844.) 



Helsingfors hade på 1840 och 1850 talet rykte om sig såsom bad- och 

 brunnsort, och besöktes äfven mycket af våra östra grannar, hvilka då för sin 

 kur företrädesvis anlitade v. Willebrand. — Med Willebrands sympatiska väsen 

 var det naturligt att der han var läkare han i allmänhet äfven blef „vän i huset", 

 och kom han derigenom, synnerligast då han var anlitad af våra främsta fa- 

 miljer ofta att utöfva ett inflytande vida utöfver läkarens egentliga. 



På grund af Willebrands mångsidiga erfarenhet och insigter anförtrodde 

 regeringen åt honom många uppdrag: sålunda var han ordförande i komitén 

 för utarbetandet af ny medicinaltaxa 1861, ledamot i komitén för uppgörandet 

 af förslag till författning för sundhetspolisen i Finland 1868, i komitén för 

 värnlösa barns uppfostran 1870; ordförande i komitén för afgifvande af förslag 

 till ny instruktion för allmänna sjukhusen i landet 1871, i komitén för upp- 

 görande af förslag till nytt barnbördshus i Helsingfors 1871, ledamot i komitén 

 för organisation af elementarläroverken 1871, ordförande i komitén för upp- 

 förande af nya byggnader för kirurgiska afdelningen vid allmänna sjukhuset i 



