Minnestal öfver friherre Knut Felix von Willebrand. 13 



Helsingfors samt för ny syfilitisk kuranstalt 1872, i komitén för reorganisation 

 af dårvården 1873, i komitén för reorganisation af medicinalstyrelsen 1874 

 samt ledamot i löneregleringskomitén 1876. 



År 1863 utnämndes Willebrand till t. f. generaldirektör för medicinal- 

 verket i Finland, hvarjemte han qvarstod vid Universitetet ända till ar 1874, 

 då han som professor emeritus af gick. Att en chefplats under så outvecklade 

 förhållanden som då ännu i flere afseenden voro rådande och der många och 

 ingripande reformer voro af nöden, men tillgångarna begränsade, utan att dock 

 pretensionerna i samma mon voro minskade, skall vara svår att fylla är na- 

 turligt; det ligger derför i sakens natur att omdömena om Willebrands verk- 

 samhet som medicinalchef i en och annan punkt kunna vara delade. Emellertid 

 nndergingo under Willebrands chefskap, hvarvid han hade lyckan vid sin sida 

 hafva en så insiktsfull och nitisk sekreterare som Kammarrådet F. J. Rabbe, 

 våra medicinska förhållanden i många och olika riktningar en betydlig utveck- 

 ling: Ett stort antal nya sjukhus uppfördes, såsom barnbördshuset och det nya 

 kirurgiska sjukhuset i Helsingfors, sjukhusen i Björneborg och Torneå, sjuk- 

 huset i Abo ombyggdes, sjukhusen i Kuopio, Jyväskylä och Tavastehus om- 

 byggdes och utvidgades. Dårvården förbättrades, i det anstalterna för sinnes- 

 sjuka utvidgades, upptagningsanstalter inrättades, Fagernäs kur- och vårdanstalt 

 samt Kexholms asyl för sinnessjuka uppfördes. Barnmorskeväsendet utvecklades, 

 provisionella förlossningsanstalter vid länelasaretten inrättades. Vaccinations- 

 väsendet ordnades, i det att obligatorisk vaccination infördes. Grunden lades 

 till förbättrade veterinärförhållanden. Äfven åt apoteksväsendet egnade Wille- 

 brand sin omsorg i det flere nya apothek inrättades och en ny farmakopé utkom. 



Många utmärkelser från regeringens sida kommo Willebrand till del; så- 

 lunda erhöll han 1867 statsråds- samt 1874 verkligt statsrådstitel, samt upp- 

 höjdes 1889 i Friherrligt stånd jemte barn och efterkommande, hvarjemte han 

 hugnades med flere ordnar. 



Oaktadt sin omfattande och mångsidiga verksamhet var Willebrand från 

 det han blef läkare ända till det sista en varm och trogen anhängare af det 

 Finska Läkare Sällskapet, bland hvars stödjepelare han varit en af de främste 

 och till hvars utveckling och förkofran han i så många afseenden verksamt 

 bidragit. Det var äfven Willebrand som tog initiativet till våra allmänna 

 läkaremöten. Läkaresällskapet har ock å sin sida vetat att uppskatta detta 

 Willebrands uppriktiga intresse för och stora förtjenster om detsamma, i det 

 sällskapet 1883 invalde honom till sin hedersledamot, Till läkarenes pensions- 

 kassa donerade Willebrand i anledning af sitt jubelmagisterskap 1886 en större 

 summa, 30,000 Fmk. 



