8 E. R. Neovius. 



halfvering af de enkla, fulltaligt utbildade formerna, emedan en sådan i allmänhet 

 uppkommer genom bortfallandet af ett symmetriplan eller en symmetririktning 

 hos de holoëdriska formerna och det triklina systemet saknar sådana. I enlighet 

 med den af Gapolin antagna principen för kristallformernas gruppering är dock 

 en sådan hemiëdri i det triklina systemet möjlig, nämligen genom halfvering af 

 dess enkla former, hvilka bestå af tvenne parallela plan eller planpar, genom 

 hvars kombination de i naturen uppträdande formerna uppkomma. De hemi- 

 ëdriskt triklina kristallernas enkla former bestå sålunda af blott ett enda plan 

 utan motsvarande parallelplan: de hafva inga lika riktningar, under det att de 

 holoëdriskt triklina formerna hafva tvenne diametralt motsatta sådana, hvilka 

 visserligen icke såsom i de öfriga holoëdriska afdelningarna kunna hänföras till 

 ett symmetriplan resp. en symmetriaxel, men deremot till en symmetripunkt, 

 genom hvars bortfallande de hemiëdriskt triklina formerna uppkomma". 



„Gadolin påpekar i sin af handling att ett på artificiel väg framstäldt 

 salt, tvefaldt vinsyradt strontium, hvars kristallform blifvit beskrifven af den 

 italienska kristallografen Scacchi, företer de kriterier, som karakterisera den 

 hemiëdriskt triklina kristallgruppen. I mineralriket har deremot detta kristal- 

 lisationssätt antagits såsom icke förekommande. Dock finnes det tvenne i Fin- 

 land funna egendomliga varieteter af ett till den vigtiga fältspatserien hörande 

 mineral, kalkfältspat eller anorthit, hvilka förete former, som i enlighet med 

 Gtadolins uppfattifing måste betraktas såsom hemiëdriskt triklina, i det de näm- 

 ligen hafva enkla former bestående af ytor utan parallelplan. Den ena är den 

 redan af aftidne Statsrådet N. Nordenskiöld beskrifna Lindsayiten från Ori- 

 järvi, den andra en af mig vid Sillböle, ehuru hittills blott i tvenne exemplar 

 funnen anorthitvarietet (anorthoït). Hvardera äro mycket förändrade (meta- 

 morfoserade) i afseende på sin substans eller inre struktur, dock med välbibe- 

 hållen yttre anorthitform. Hvardera förekomma de i form af invuxna, på alla 

 sidor fritt utbildade kristaller, hvilka hos lindsayiten äro utdragna i hufvud- 

 axelns, hos anorthiten i en biaxels (a-axelns) riktning. Och häri hafva vi väl 

 att söka orsaken till deras olikhet från anorthitkristaller från andra fyndorter, 

 hvilka enligt regeln äro i en riktning påvuxna ett underlag samt skenbart 

 holoëdriska, alldenstund invuxna, fullt utbildade kristaller af ett mineral i all- 

 mänhet förete enklare former (grundformen), påvuxna mera sammansatta. Anor- 

 thiten eller kalkfältspaten synes mig sålunda masta betecknas såsom hemiëdriskt 

 triklin till skilnad från den holoëdriskt kristalliserande alkalifältspaten (albit)". 



„Om man utgår från de enkla lindsayit- resp. anorthoïtformerna, eller i 

 allmänhet från den af Gadolin uppstälda hemiëdriskt triklina kristall- 

 gruppen, så kan man, såsom jag närmare visat i min nyligen i öfvertryck 



