Minnestal öfver Axel Wilhelm Oadolin. 19 



lefvande dotter föddes, upplöstes dock snart genom hustruns död. Efter att 

 tre år hafva varit enkling. gifte han sig andra gången med Fröken Fanny 

 Elisabet von Born, dotter till sedermera senatorn och landtmarskalken Friherre 

 Johan August von Born. „Detta äktenskap begynte trots åldersskilnaden, 18 

 år, under gynsamma auspicier; men Petersburg var icke den jordmån, der 

 hemmets lycka kunde spira och frodas. Gadolin var ofantligt upptagen och 

 hade ringa sinne för stadslifvets förströelser, vetenskapen var och i någon mån 

 äfven förblef hans första kärlek — liksom den vardt hans sista — hans lynne 

 var till en viss grad slutet och någon gång tungt: det blef under sådana för- 

 hållanden svårt för den unga makan att, skild från fäderneslandet och dess 

 andliga lif, upprätthålla glädjen och lyckan — kroppslig ohelsa sällade sig 

 dertill — och efter ett tioårigt äktenskap, der sommarvistelsen i Finland ut- 

 gjort glädjens oaser, skilj des de båda makarna, hvarvid deras två söner stan- 

 nade hos Fadren". 



„Lika klart som Gadolin matematiskt utredde vetenskapens svåraste upp- 

 gifter, lika klart utstakade han den rätta kursen på lifvets pröfvostig, för 

 andra som för sig sjelf. Han hade en fin och skarp blick för lifvets ideala 

 spörjsmål, och fö]- hans inre dolda själslif, såsom det tedde sig, oftare i bref 

 än i samtal, betogs man af den djupaste beundran, och den tröst han bragte 

 andra i lidandets stunder, den gafs icke med tårar för att skiljas bort med 

 dem, den vädjade till både tanke och hjerta: ju mera lifvet från oss fjermar 

 lyckan, desto mera sträfvar det att närma oss pligten — det var hans reli- 

 gion". 



„I det ryska samhället, der han tillbragte hela sin mogna ålder, var han 

 alltid högt uppburen. Allvarlig och sjelfständig, rättfram och der pligten så 

 fordrade sträng, aldrig lånande sig till intriger, vann han allas aktning och 

 de flestas hjertan". 



Gadolin följde ytterst noga med alla fäderneslandets förhållanden och 

 dess framsteg på olika områden. För hans landsmän stod hans hem alltid 

 öppet, och alla som besökt honom skola säkert minnas den hjertlighet med 

 hvilken man mottogs. Samtalet vände sig till en början om händelserna i Fin- 

 land men snart nog upptogs någon vetenskaplig fråga till diskussion och van- 

 ligtvis var det då de grunder, hvarpå ett vetenskapligt arbete stödde sig, som 

 af Gadolin underkastades en sträng kritik. Gälde det arbeten, i hvilka för- 

 fattaren sjelf i stora ord framhöll betydelsen af sitt arbete, så kunde Gadolins 

 kritik vara alldeles dräpande. 



Mest kritiskt förhöll sig Gadolin dock mot sina egna arbeten, och häri 

 har man att söka orsaken till att flere af hans undersökningar ej blefvo pu- 



