6 



På västgötaberget Kinnekulle har jag anträffat en buskformation, 

 hvilken i förhållande till ofvannämnda förut beskrifna svenska växt- 

 samhällen synes mig intaga en jämförelsevis egenartad och själf- 

 ständig ställning. Jag kallar här detta samhälle högbuskforma- 

 tionen. Namnet kan anses betecknande för samhällets fysiogno- 

 miska karaktär och står äfven i öfverensstämmelse med den prin- 

 cipiella indelning af växtformationerna, hvaråt Warming (V. p. 141) 

 i sitt sista stora arbete gifvit uttryck. Samhället tillhör hans »Bush- 

 wood» eller »Shrub-wood», som med afseende på det öfversta skik- 

 tets höjd står mellan lågbuskformationerna (»Dwarf-shrub-forma- 

 tions and undershrub-formations») och skogstyperna. Jag har ne- 

 dan närmare sökt karaktärisera högbuskformationen genom att 

 jämföra densamma dels med ofvannämnda svenska, dels med extra- 

 skandinaviska mer eller mindre närstående samhällen. 



Beträffande törnsnåren framhåller Sern änder (IV. p. 68), att 

 dessa hafva människan att tacka för sin fortvaro och att de under nuva- 

 rande klimatiska förhållanden ej kunna bestå som natursamhällen 

 annat än som edafiderV Högbuskformationen är till sin utveckling 

 att jämföra med de edafida törnsnåren, den är med största sanno- 

 likhet i likhet med dessa naturligt bildad och uppträder som slut- 

 formation (jfr sid. 28), men spelar genom sin större utsträck- 

 ning en viktigare roll i växtfysiognomiskt afseende. Afven beträf- 

 fande förekomstsättet råder öfverensstämmelse. Båda uppträda i 

 sin mest karaktäristiska utbildning på torra, varma platser i slut- 

 tande, skyddadt läge. Det växtfysiognomiska intrycket blir däre- 

 mot genom det öfversta skiktets utbildning väsentligen olika. Törn- 

 snåren sammansättas hufvudsakligen af beväpnade buskar såsom 

 Crata'gi, Rosa\ Primus spinosa, hvilkas höjd i allmänhet ej öfver- 

 skrider 2 m. I högbuskformationen sammansättes snårskiktet af 

 följande buskar: 



Berberis vulgaris Cratcegus monogijna 



Cornus scinguinea >' oxyacantha 



Coryhis avellana (dominerande) Jumperns communis 



Cotoneaster infegerrima Lonicera xylosteum 



» nigra Prunus spinosa 



Cratcegus calycina Peterm. (Lind- Rbamnus cathartica 



MAN, I). » frangula 



* Hos Sernander (1. c.) står edafoider. Termen är sedermera (Sernander, R.: 

 Sjön Hedervikens vegetation och utvecklingshistoria. Sv. Bot. Tidskr. H. 1, 1910, 

 sid. 60) ändrad till edafider. 



