9 



sellunden (der Haselhain», Hesselman I'. Den viktigaste skill- 

 naden är. att högbuskformationen saknar ett skogsskikt. Hassel- 

 lundarnas vegetation synes vidare i allmänhet vara utbildad i mera 

 mesofil riktning; ett väl utbildadt bottenskikt är i regeln för han- 

 den. Inom vissa områden öfvergär högbuskformationen till typisk 

 hassellund, hvarvid skillnaden mellan dessa samhällen väl framträ- 

 der (jfr sid. 43). 



Ensnåret ("das Wacholdergebusch». Hesselman 1. c.) öfverens- 

 stämmer med högbuskformationen genom en i xerofil riktning ut- 

 bildad vegetation. Olikheterna framträda närmast därigenom, att 

 enen är karaktärsväxt, och att ett glest skogsskikt förefinnes. Ett 

 bottenskikt kommer i allmänhet till utveckling. 



Såsom andra högbuskformationen fysiognomiskt närstående sam- 

 hällen nämndes vissa af de relativt nordliga björkbacke forma- 

 tionerna i.HuLT H). Dessa samhällen hafva närmare studerats af 

 Samuelsson (I), som urskilt olika varianter. Särskildt synes den 

 torra typen, som förekommer på sluttande mark och när sin vack- 

 raste utbildning på sydländta siluromraden. erbjuda de största lik- 

 heterna. Genom tillvaron af ett stort antal relativt sydliga element 

 visar örtvegetationen öfverensstämmande drag. Likheter göra sig 

 vidare gällande genom skogsskiktets svaga utbildning. Olikheterna 

 framträda särskildt med afseende pa snärskiktet, som hos nämnda 

 björkbacketyper är jämförelsevis svagt utbildadt och floristiskt af- 

 viker. Den största rollen spela Betala odorato. Alniis incana och 

 Popiiliis tremula. 



Den skånska Querciis sessiliflora-iovmaiionen står att döma af 

 Selanders anteckningar, hvilka tjänstaktigt ställts till mitt förfo- 

 gande, högbuskformationen i flera afseenden mycket nära. Sålunda 

 saknar samhället, där det uppträder i sin karaktäristiska utbild- 

 ning, ett skogsskikt: ett sammanhängande, flerstädes utomordent- 

 ligt tätt snårskikt är afgörande för formationens fysiognomi. bot- 

 tenskikt saknas. I floristiskt afseende afviker samhället genom 

 den i snårskiktet dominerande Quercns sessiliflora. Vidare före- 

 finnas, hvad undervegetationen beträffar, några för högbusk- 

 formationen främmande, utprägladt sydliga och västliga element, 

 bland de senare några t. ex. Primiila acaiilis och Aspleniiim adian- 

 tiim niyriiin. hvilka antyda samhällets grannskap till Ilex-regio- 

 nen. I öfrigt äro ett stort antal växter för högbuskformationn ge- 

 mensamma. 



Att högbuskformationen mer eller mindre närmar sig de svenska 



