22 



m. ofvan jnaiken). Af intresse äio vidare 3 dm:s temperaturerna 

 i n:o 3 och n:o 4. Den öfverraskande stora skillnaden i de er- 

 hållna värdena är att hänföra till olikheterna i vegetationstäckets 

 uthildning och de därmed i samhand stående olikheterna beträf- 

 fande fuktighet och insolation. Att anmärka är äfven den i båda 

 fallen olikartade lufttemperaturen. Gradtalen stå i öfverensstäm- 

 melse med den af Hesselmax (I, p. 454) uppställda regeln: Die 

 Temperatur ist an den sonnenoffenen Wiesen an heiteren Sommer- 

 tagen am Mittag durchschnittlich um 1 — 5,."")° höher als in den am 

 meisten geschlossenen Beständen . 



Beträffande n:o 1 och n:o 2 märkes, att yttemperaturen trots svag 

 insolation är högre än lufttemperaturen. Af dessa försök framgår 

 äfven, då de yttre omständigheterna i båda fallen äro enahanda, 

 att marktemperaturen (jfr 1 dm:s temperaturerna) längre fram på 

 dagen höjes, något som påtagligen står i samband med markens 

 förmåga att absorbera under dagens lopp tillfördt strålningsvärme. 



De höga siffrorna i försök n:o 8 äro särskildt anmärkningsvärda. 

 De stå i samband med markens relativa nakenhet, dess torrhet och 



