26 



rella ingrepp göra sig gällande, och ett skogsskikt därjämte inom 

 karaktäristiska områden saknas, ligger det nära till hands att sätta 

 dessa båda omständigheter i direkt samband med hvarandra. Jag 

 har därför funnit det lämpligt att samtidigt med redogörelsen för 

 kulturella infl3'telser ingå på frågan om de orsaker, som för- 

 hindra skogsskiktets utveckling. 



De kulturella faktorer, hvilka kunna anses ingripa i högbusk- 

 formationens ekologi, äro betning och afverkning. Angående bet- 

 ningen må anmärkas, att den egentliga rasmarken, tack vare den 

 täta buskvegetationen, är en ytterst dålig betesmark. Boskapen — 

 får och getter ha åtminstone under senare tider ej förekommit inom 

 ifrågavarande områden; getter saknas f. n. helt och hållet i trakten 

 — linner i de angräsande ängarnas yppiga gräsvegetation en syn- 

 nerligen riklig näring och infinner sig endast undantagsvis i de 

 täta busksnåren. Få jämförelsevis öppna Häckar i buskvegetatio- 

 nens öfvergångsområde nedåt (jfr fig. 1 ) torde däremot betningen 

 ingripa störande i vegetationens utveckling och hindra skogsskiktets 

 invandring. Rasmarkens öfre delar äro ofta, tack vare otillgänglig- 

 het, h. o. h. skyddade för boskapens åverkan. 



Af mera ingripande betydelse är afverkningen. Hasseln läm- 

 nar nämligen ett värderadt bränsle, och här och hvar i synnerhet 

 i närheten af människoboningar, företagas därför stundom kalhugg- 

 ningar i buskmarken. Det är emellertid ett märka, att de enstaka 

 träd af Priiniis aviiini, Fraxiniis excelsior och Sorbus suecica, som 

 stundom, särskildt i sluttningens lägre partier, anträffas, i allmän- 

 het skyddas. Särskildt är Pruniis aviiini, som ofta i rasmark synes 

 gå jämförelsevis väl till, föremål för omvårdnad. Afverkningen be- 

 fordrar under dessa förhållanden möjligheten för skogsskiktets 

 framryckning upp på rasmarkens lägre delar. Inom vissa områ- 

 den, så mellan Österplana och K. i Kjestad (se kartan sid. 17) står 

 tillvaron af ett glest skogsskikt antagligen i samband med antydda 

 förhållanden. 



Skogsskiktets utveckling kan därför under nuvarande förhållan- 

 den å ena sidan anses motverkas af betningen, å den andra be- 

 fordras af afverkningen. Då emellertid af dessa faktorer afverk- 

 ningen, sådan den bedrifves, otvifvelaktigt är af största betydelse, 

 finner jag sannolikt, att inom afverkningsområdena ett skogsskikt 

 tenderar att utveckla sig i högbuskformationens lägre delar. Inom 

 de områden, hvilka äro de från människoboningar mest aflägsna, 

 och hvilka efter allt att döma äro h. o. h. orörda af yxan — så- 



