29 



Waldbestand känn sich naturgemäss bei der geringen Stabilität 

 der Bodenfläche nicht ausbilden.» 



HÖGBUSKFORMATIOXENS VEGETATION. 



Af öfversiktskartan sid. 17 framgår att högbuskformationen är 

 inskränkt till endast vissa områden af den undre rödstensklefven. 

 Dessa utmärkas, som förut framhållits, af en väl utvecklad rasmark. 

 Sådan saknas eller är svagt utbildad inom större delen af klefvens 

 västliga område. Här utbreda sig vanligen löfängar ända fram 

 till klefvens bas. I norr täckes den undre rödstensklefven af det 

 senglaciala hafvets aflagringar. Ishafsgruset, hvilket här äger sin 

 största utbredning och mäktighet, erbjuder tjänligt underlag för 

 barrskog: granen är förhärskande. Inom det östliga och sydöstliga 

 området, där högbuskformationen har sin hufvudsakliga utbredning, 

 visa några partier en afvikande vegetation till följd af kulturella in- 

 grepp. Så är på sträckan Martorp — Martorps kvarn buskmarken 

 röjd och planterad med lärkträd. Mellan Österplana och Gössäter 

 har rasmarken ett för högbuskformationen karaktäristiskt utseende. 

 Buskarna stå emellertid spridda och hafva ej sammanslutit sig; 

 vegetationen är örtbacke-törnsnårartad. Då detta område går ge- 

 nom tätt bebyggda trakter, synes det sannolikt, att vegetationen 

 härstädes, tack vare människans ingrepp, hålles på sitt nuvarande 

 utvecklingsstadium. 



Med de inskränkningar, som ofvan antydts. och hvilka närmare 

 framgå af öfversiktskartan. har jag beräknadt högbuskformationens 

 sammanlagda längdutsträckning till 7,5 km. Formationens bredd 

 är växlande; i medeltal torde den belöpa sig till omkr. 30 m. 

 Den sammanlagda ytarealen belöper sig till c:a 22,5 hektar. For- 

 mationsområdet faller inom Osterplana, Kinneklefva, Husaby och 

 Vesterplana socknar. 



Där buskformationerna uppträda som dominerande vegetations- 

 typer, förläna de landskapet en viss prägel af ofruktbarhet och 

 ödslighet. De synas i allmänhet bundna vid områden, som äro i 

 något afseende styfmoderligt behandlade af naturen. Warming 

 (II p. 238) säger träffande: Krattene betegne et Stadium i Kam- 

 pen mellem Skoven og Klimaet eller Jordbunden ; de ere Naturens 



