39 



Linum catharticuni t. 

 Geraniiim sanguineum e. 

 Medicago hipiilina e. 



Polygala aniarelluni e. 

 Veronica chamcedrys e. 



Det isolerade området af högbuskformationen på västra sidan jfr 

 kartan sid. 17 hyser en vegetation, som mycket nära öfverensstäm- 

 mer med den nyss skildrade. Vid en ständortsanteckning därstä- 

 des skulle lämpligen samma indelningsprinciper, som ofvan til- 

 lämpats, kunna göra sig gällande. Några för den öfre regionen 

 anmärkningsvärda växter, som jag ej funnit inom motsvarande om- 

 råde på östra sidan, äro: Sediim rupestre. Sedum album, Veronica 

 spicata. Achillea millefolium f. nana fl. roseis. Bromus mollis f. nana, 

 Cirsium acaule. I mellanregionen uppträder fläckvis ett botten- 

 skikt af Hylocomium triquetrum och Ditrichum flexicaule. De flesta 

 af de för motsvarande region i ståndortsanteckningarna no 1 och 

 n:o 2 uppräknade växterna ingå här. Dessutom antecknades Cir- 

 sium acaule v. caulescens. Allium ursinum 'enstaka fläck y. . Care.v 

 silratica e. Xeottia nidus aris e. Buskvegetationen utmärkes flerstä- 

 des af en utomordentlig täthet (beskuggning ^ 5'. Buskarnas medel- 

 höjd är 4 m. De tre sistnämnda humusväxterna tillhöra ett fuktigt 

 område, som bildar gräns till nedre regionen: nära till denna 

 sluta sig odlade fält. Öfverhufvud taget utmärkes det västliga 

 området af större fuktighet 1 medelfuktighet för mellanregionen 

 ■' * 10^ ån det östliga. Påfallande är äfven. att vegetationen inom 

 det förra området i mindre grad präglas af xerofila karaktärer än 

 inom det senare. Anledningen härtill är närmast, att det regnar 

 mer på västra än på östra sluttningarna af Kinnekulle. hvilket åter 

 beror därpå, att sydvästliga till västliga vindar inom Vänerns- om- 

 rådet äro vanligare än sydöstliga till östliga, och att en uppåtsti- 

 gande luftström, ur hvilken nederbörden utfälles. blir starkare när 

 vinden blåser uppför sluttningen än när den blåser utför. Det 

 regnar därför mest vid västliga vindar på Kinnekulles västra slutt- 

 ning och mest vid östliga vindar på dess östra sluttning, ett för- 

 hållande, som äfven är kändt af jordbrukare i trakten. Det har 

 vidare varit frappant, att daggen — af lätt insedda orsaker — under 

 torkperioder med lugn och klar väderlek om morgnarna kvarligger 

 betydligt längre inom det västliga än inom det östliga området. 

 Då detta förhållande, åtminstone enligt ett par iakttagna fall, ej i 

 nämnvärd grad kompenseras af ett om aftnarna tidigare daggfall 

 inom det östliga området, kommer under nämnda förhållanden 



