42 



Rubiis cceshis e. Raniinculus acris e. 



Anemone nemorosa r. Rosa spec. e. (ungplanta) 



Viola canina r. Spira'a filipendula e. 



» hirta t. (5 ex.) Plantago lanceolata e. 

 Geranium silvaticum e. » major e. 



Prunella viilgaris e. Hylocomiiim squarrosum e. 



En stor del af dessa växter undertryckas snart i konkurrensen 

 med rot- och stubbskott från de afverkade buskarna; efter endast 

 ett fåtal år sluta sig dessa åter tillsammans. En så stor massa väx- 

 ter sammanträngda på en liten fläck finner man emellertid ofta 

 äfven på naturliga partier af rasmarken, på här och hvar uppträ- 

 dande öppna fläckar, där underlagets beskaffenhet, blockstalp med 

 tunt jordlager, hindrar buskarnas sammanslutning. 



De sydländta »halffärdiga raukarna» (Holm & Munthe I. p. 132) 

 förtjäna särskild uppmärksamhet såsom extremt torra lokaler. 

 På kalkstenens skiflika afsatser (jfr fig. 7, sid. 43) förekommer ofta 

 ett tunt lager snustorr vittringsjord, i regeln fullständigt naken, men 

 stundom kan på densamma en sparsam mer eller mindre förkrympt 

 vegetation fmna fäste och näring. Den Vs <^9 antecknades på en 

 afsats mot söder, belägen under ett taklikt utsprång: 



Cotoneaster nigra e. Artemisia campeslris e. 



Sedlim anniium t. Sediim album t. 



Echinospermiim lappiila e. (för- Poa compressa e. 



torkad, men med mogna frön) Potentilla verna e. 



På själfva kalkstenen förekommo enstaka: Lecidea rupestris, 

 Collema furinim och Lecanora calcarea. 



ÖFVERGANGSFORMATIONER. 



De öfvergångsformationer, som här afses, närma sig mer eller 

 mindre lunddälder, hassellundar, örtbackar och alfvaret. 

 Vidare har uppmärksamhet ägnats åt anslutande mer eller mindre 

 hydrofila samhällen. 



Lunddälder. 



Till lunddäldliknande partier öfvergår högbuskformationen t. ex. 

 vid Stora och Lilla Brattfors. Här halva bäckar utgräft mindre 



