50 



formerna nämnda samhällens ekologiska ställning skulle komma 

 till uttryck. 



Af ofvanstående biologiska spektra äro de båda nedersta upp- 

 ställda efter Raunkler (II). Alfvarväxternas uppdelning är baserad 

 på WiTTES (l) förteckning. Inom högbuskformationen och löfäng- 

 arna hafva lifsformerna studerats dels ute i naturen, dels efter pres- 

 sadt material. 



Ofvan uppställda samhällen utmärkas samtliga af hög hemikryp- 

 tofytprocent. De visa sig därigenom tillhöra den för tempererade 

 områden karaktäristiska hufvudtyp af växtklimat, som Raunkler 

 {II, p. 53) kallat hemikryptofytklimatet. Vid en jämförelse af pro- 

 centsifTrorna i öfrigt påkallar therofyterna särskild uppmärksamhet. 

 Det visar sig tydligen här, hvilket äfven framgår af Raunklers un- 

 dersökningar, att ett torrt och varmt substrat med mer eller mindre 

 öppet vegetationstäcke höjer therofytprocenten. I enlighet därmed 

 visar alfvaret den högsta therofytprocenten, löfängarna den lägsta, 

 under det att högbuskformationen intager en mellanställning. Äf- 

 ven trädvegetationens (megamesofanerofyternas) förhållande inom 

 de jämförda formationerna kommer till tydligt uttryck. Procent- 

 siifrorna visa en successiv stegring fast i omvänd riktning i förhål- 

 lande till therofyternas procentsifFror, hvaraf framgår, att mega-me- 

 sofanerolyternas lifsvillkor förbättras samtidigt som therofyternas 

 försämras. Vi få alltså beträffande alfvaret högsta therofytprocenten 

 och lägsta mega-mesofanerofytprocenten; hos löfängarna äger ett 

 motsatt förhållande rum, under det att högbuskformationen med 

 afseende på nämnda lifsformer intager en tydlig mellan- 

 ställning. Fördelningen af nyss angifna lifsformer inom ifråga- 

 varande samhällen motsvarar tydligen vissa för resp. samhällen 

 olikartade ekologiska villkor. Då dessa i förevarande fall ej i första 

 hand kunna anses modifieras af inom resp. samhällen olikartade 



