56 



mationen hafva en utpräglad benägenhet för vegetativ förökning: 

 genom rotskottsalstring. Vid en jämförelse af de nämnda växter- 

 nas förhållande i detta afseende på andra trakter har detta varit 

 påfallande. Så har jag i Stockholms- och Uppsalatrakten jämfö- 

 relsevis sällan iakttagit vegetativ förökning at nämnda buskar, där- 

 emot ofta fröplantor. Inom hö gbuskf or mationen förhålla sig: 

 buskarna beträffande förökningen på följande sätt: 



1. Endast fruktifikativ förökning: 2. Hufvudsakligen vegetativ förökning: 



Berberis vulgaris Primus spinosa 



Juniperus communis Cornus sanguinea 



Riianmus catliartica Corylus avellana 



» frangula Rosa 

 Lonicera xylosteum 



Cratcegus 3. Hufvudsakligen fruktifikativ ocft 



Cotoneaster därjämte vegetativ förökning: 



Viburnum opulus 



Angående representanterna för grupp 1 märkes, att Rhamnus 

 frangula enligt Warming (I, p. 55) bildar rotskott. Att så är för- 

 hållandet har jag ej funnit bekräftadt. Vidare vill jag beträffande 

 Co/oneas/er-arterna anmärka, att för dem möjligheten af vegetativ 

 förökning ej synes utesluten. I enstaka fall har nämligen iaktta- 

 gits rotslående nedliggande grenar (jfr fig. 18 sid. 65). Cotoneaster 

 vulgaris skulle enligt Warming (I, p. 54) äfven höra till de buskar,, 

 som bilda rotskott. Sådana ha ej iakttagits, i hvarje fall torde 

 rotskottsalstringen vara sällsynt och ej spela någon större roll för 

 växten. — Den ende representanten för grupp 8, Viburnum opulus^ 

 är särskildt anmärkningsvärd. Dess vegetativa förökningssätt är 

 att jämföra med det hos Rittes alpinum. Men under det att hos 

 den senare den vegetativa individbildningen i regeln försiggår hos 

 äldre individ, hvilkas bågböjda grenar, då de nå marken, ofta 

 blifva rotslående och sedermera gifva upphof till nya själfständigt 

 lefvande individ, försiggår den hos Viburnum opulus vanligen på 

 ett tidigt stadium. Det skottsystem, som återgifves genom fig. 12^ 

 härleder sig från ett skuggexemplar (jfr sid. 62) på förgreningssta- 

 diet. — Inom grupp 2 äro representanterna uppförda i den ord- 



LLND I, p. 56: '>för3'ngringen ökar grenmassan, men icke individantalet. Det sist- 

 nämnda gör däremot repioduktionen, som kan ske genom afläggare eller genom 

 frön.» 



