57 



ning. efter hvilken den vegetativa förökningen gör sig gällande. 



Mest framträder den hos Primus spinosa, minst hos /?osa-arterna. 



I den följande framställningen af enskilda arters utveckling har 



jag i allmänhet ej uppehållit mig vid gronings- och groddplants- 



Fig. 12. Ungt, på vegetativ väg uppkommet individ af Vibnrnum opulus. — Den 



rotslående, till ett yngre skuggexeniplar hörande modergrenen var vid insamlandet 



i den mot moderindividet vända delen till vänster å bilden) torr. — ,c:a ' ^). 



stadierna, h vilka i utom hos Cotoneaster och Juniperus) äro utförligt 

 beskrifna af Sylvén m. fl, (jfr Sylvén I och II med litteraturhän- 

 visningar). 



Berberis vulgaris. 



Ungplanissiadlet. Under groningsåret (tig. 13 a) utvecklas ett fåbla- 

 digt rosettskott; internodieförlängning förekommer stundom. Under 

 en följd af år bibehåller växten sedan en likartad skottutveckling. 

 i det att hufvudaxeln vanligen fortlefver och för hvarje år bildar 

 ett skott af ringa längd. Då. såsom stundom inträffar, spetsknop- 

 pen afdör, utbildas vanligen i ett öfre bladverk ett sidoskott, som 

 öfvertager hufvudskottets riktning och funktion. Skottutvecklingen 

 synes i allmänhet försiggå så att säga ansatsvis. Man finner näm- 

 ligen ofta hos ungplantor i olika åldrar märken efter hopade blad- 

 rosetter, hvilka angifva, att växten under flera vegetationsperioder 



