62 



Hos skuggexemplar möta oss väsentligen samma förhållanden 

 som hos Berberis vulgaris. Samma upprepade utveckling af skott- 

 generationer äger här ofta rum, och busken når först efter högst 

 betydlig ålder fortplantningsstadiet; V. opiiliis' vegetativa förökning 

 (jfr fig. 12 sid. 52) synes särskildt för skuggexemplar vara af be- 

 tydelse. Därigenom att nya skott successivt blifva nedliggande och 

 rotslående, kan växten stundom vandra afsevärda stycken och här- 

 igenom söka sig fram till gynnsammare existensvillkor. 



Corylus avellana. 



Ungplantssiadiei. Såsom förut påpekats är vegetativ förökning 

 förhärskande inom högbuskformationen; ungplantor hafva säl- 

 lan anträffats, och material af utvecklingsstadier har delvis måst 



hämtas från andra sam- 



jKÉÉt^L hällen. Den af Sylvén (I, 



j^^^^^B p. 325) uttalade åsikten, att 



^^^1^^ ^^^^^^B . cymös skottbyggnad inträ- 



t^^^^^^k ^^K^^K ^ÉÉtK^ der redan andra årets höst, 



^^^^^HP i- ^^^^^L har beträffande na- 



^^^^|P >/ ^^^^^Id^Éi^ turligt växande ungplantor 



alltid funnit bekräftad. 

 Hos exemplar under odling 

 kunde åtminstone t. o. m. 

 tredje året monopodial 

 skottutveckling iakttagas. 

 Så länge en ostörd spets- 

 tillväxt försiggår, är skottet 

 radiärt (bladställning = ^/g). 

 Enstaka sidogrenar bildas 

 från och med andra året; 

 de utgå från föregående 

 årsskotts bladaxiller och 

 äro alltid dorsiventrala. 

 Sedan vanligen från och 

 med tredje året hufvud- 

 axelns eller den relativa 

 hufvudaxelns längdutveck- 



T.. .„ ^ , ,, . , .... ling afstannat, inträda un- 



Pig. 16. Corylus avellana. a. arsplanta, hjart- 



bladen befriade från nötskalet, b. ca 4-årigt stadi- ^er en följd af år förgrenin- 

 um med inträdande dvärgträdshabitus. — (c:a Vg). gar i ungplantans Öfre del 



