95 



tens förekomst öster om alfvaret har jag där funnit den endast på 

 en lokal, nämligen å ömse sidor om vägen, som går förbi Sandby 

 kyrka, cirka 1 km. öster om ancylusvallen. 



P. fruticosa har också trängt in i de lunder på alfvaret, som 

 finnas på ställen, där någorlunda mäktiga moränaflagringar täcka 

 underlaget. Detsamma gäller äfven Ottenby lund, som utbreder 

 sig söder om landsvägen mellan Ås kyrka och Ottenby gård å den 

 där befintliga sandaflagringen. Där påträffade jag dock endast en- 

 staka individ Talrikt och i stora exemplar växer arlen å det 

 mellan lunden oeh västra stranden belägna området af kalkstens- 

 häll. 



Jag vill, ehuru jag icke själf besökt densamma, omnämna ännu 

 en öländsk fyndort för P. fruticosa, märklig, därför att den ligger 

 norr om och relativt afskild från alfvaret. Enligt hvad nuvarande 

 kontraktsprosten i Resmo J. M. Lindgren meddelat mig, växte 

 P. friiHcosa under åren 1885 — 97 — och gör det med sannolikhet 

 ännu — å Bläsinge bys västra utmark, belägen något öfver 1 km. 

 sydväst om Dörby i N:a Möckleby socken och något mindre än 1 

 km. väster om ancylusvallen och östra landtborgsvägen. Denna 

 utmark består delvis af ouppodlade områden och det är å dessa, 

 som växten är till finnandes. Min sagesman var af den åsikten, 

 att den äfven växer å andra ställen i närheten, t. ex. på Dörby 

 utmark norr om den nyssnämnda. 



Ölands södra alfvar har sedan gammalt varit känd som den enda 

 skandinaviska lokal, där P. fruticosa förekommit vildväxande. Tack 

 vare Vestergrens, Joh.\nssons och Häggs (5, 6, 15) meddelanden 

 år 1908 känna vi emellertid numera 3 gotländska f3'ndorter, alla 

 belägna inom Hejnums socken å norra delen af ön. 



Den första utgöres af den stora hällmarksplatå, som utbreder 

 sig öster om landsvägen mellan Tingstäde och Bäl, och som i sin 

 centrala del består af blekevätar, omväxlande med glest skogbe- 

 växta partier af sprickfull kalkhäll, som höjer sig helt obetydligt 

 öfver blekevätarna». Den andra lokalen, som ligger 0,5 km. syd- 

 ost om Hejnums kyrka intill landsvägen mellan Hejnum och Bäl, 

 och som enligt K. Johansson kan anses som en framskjuten ut- 

 post af den förra, är ett sankt hörn af en typisk gotländsk betes- 

 hage, pinetum herbidum Sern. Den tredje, af R. Hägg funna loka- 

 len är belägen i sydvästra hörnet af Hejnums socken invid en 

 blekevät. 



