98 



såsom t. ex. mellan Resmo by och Möckelmossen, i sprickor, som 

 äro endast ofullständigt fyllda. 



De förra sprickorna äro oftast bredare, och karaktärsväxterna 

 utgöras här af Carex glaiica, Cynancluim vincetoxiciim (i östra de- 

 larna af alfvaret), Galiiim verum, Globiilaria vulgaris och Gijpsophila 

 fastigiata. Dessutom påträffas här Cratcegiis monogyna, Juniperiis 

 commiinis, Oxytropis campestrisi P. fniticosa och Rosa canina. 



De ofullständigt fyllda sprickorna äro vanligen smalare samt 

 stundom afsevärdt djupa. Här uppträder en vegetation af buskar, 

 såsom Crakegus monogyna, Juniperus communis, Prunus spinosa och 

 Rosa canina samt skuggväxter, såsom Geranium Incidum och rober- 

 tianum, Lactuca muralis och ormbunkar {Asplenium ruta muraria 

 och trichomanes, Cystopteris fragilis, Polypodium phegopteris, Polysti- 

 chum filix mas m. fl.). Dessutom påträffas här förutom P. fruticosa 

 t. ex. Campanula persicifolia, Cirsium lanceolatum, Convallaria poly- 

 gonatum, Cynanchum vincetoxicum, Epilobium angustifolium, Geum 

 urbanum, Rubus ca'sius, Rumex crispus, Torilis anthriscus, Urtica 

 dioica och Verbascum thapsus. 



De å alfvarstäppen förekommande formationerna med P. fru- 

 ticosa äro relativt sparsamma. Något talrikare än annorstädes upp- 

 träda de mellan Resmo by och Möckelmossen. 



A alfvarängen träffar man P. fruticosa på lokaler, som äro tuf- 

 viga, något steniga samt — såsom ofvan påpekats — fuktiga. Pe- 

 riodvis, t. ex. efter långvarigt regn, blir här marken mellan tuf- 

 vorna öfversvämmad, något, som för öfrigt äfven stundom kan äga 

 rum å stora ytor af kalkhällarna. A den tufviga alfvarängen växer 

 P. fruticosa vanligen på tufvornas sidor, sällan mellan tufvorna och 

 sällan å deras krön, således å sådana ställen, som under perioder 

 af öfversvämning visa sig vara belägna ungefär vid eller strax of- 

 vanför gränslinjen mellan vattenytan och tufvan. Betingas å ena 

 sidan växplatsen på tufvornas sidor af artens fuktighetsbehof, har 

 å andra sidan denna växplats en viss betydelse för tufbildningen. 

 P. fruticosa, mestadels den resligaste konstituenten i den vegeta- 

 tion, som har sitt säte å tufvan, kommer nämligen att både direkt 

 och indirekt spela en stor roll för tufvans vidare tillväxt. Direkt 

 bidrager arten till materialtillförseln med vissna, affallande delar, 

 indirekt genom att diverse partiklar — däribland frukter och frön — 

 som ditförts med vinden eller någon gång vattnet, stanna i sk3'^dd 

 af P. fruticosa-inåividen. Så tillväxer så småningom tufvans midt- 

 parti. 1 detta sammanhang kan framhållas en annan faktor, som 



