101 



Die Sträucher der P. fruticosa erreicheii in gfinstigen Lagen eine 

 Höhe von 1 bis P ^ m und treiben. besonders in der Jugend, vom 

 Grund an zahlreiche länge rutenformige Aste und Zweige; im Aller 

 jedoch. wenn sie dickstämmiger werden. gleichen sie mehr kleinen 

 Bäurachen mit sparrigen, dichtgedrängten aber kurzen Ästen und 

 Zweigen. Till detta kan läggas, att de tidigare framträdande, 

 längre och smidigare skottaxlarna äro ljusare och försedda med 

 större stipler. I någon mån torde äfven. som Linné framhållit, 

 betningen på alfvaret få betydelse för åstadkommande af en risig 

 gestalt. 



P. fruticosa växer upprätt, dock icke undantagslöst. Från kalk- 

 hällarnas sprickor och alfvarängens tufvor sprider sig arten utanför 

 den egentliga koloniens periferi, och därvid kunna enstaka individ 

 spira upp å annat underiag än där den normalt förekommer, dock 



G. Törnblom foto. 

 PotentUla fruticosa frän af grofl vittringsgras täckt kalkhäll. Stammen är 

 öfrer 1*/. m. lång. krypande och rotslående. 



Fig. 3. 



högst något 100-tal meter från moderkolonien. Sker detta å ett 

 ställe, där hällen är täckt af grot\ vittringsgrus. får arten stundom 

 en helt annan habitus än den normala: den blir krypande med 

 rotslående stam. Jag har lig. 3 bifogat en fotografi af ett sådant 

 exemplar, hvars stam mätte öfver 1,5 m. i längd och af densam- 

 mas tjocklek att döma var mycket gammalt. Det bar icke mindre 

 än 312 blommor och blomknoppar. 



