113 



delstorleken. Emellertid utgöra många '^-exemplar ett undantag 

 härifrån, i det man i deras blomsamlingar ofta påträffar enstaka 

 blommor, som till storleken skilja sig från de öfriga på samma 

 individ, och som därigenom betydligt förskjuta dessa öfrigas genom- 

 snittsstorlek. Man får, då man betraktar flera ef- och '^-exemplar 

 efter hvarandra. intryck af, att hos de senare blomstorlekarna, 

 bildlikt taladt, ha svårare att samlas kring sin tyngdpunkt, att de- 

 ras jämviktsläge oftare rubbas. Detta intryck skarpes ytterligare 

 vid mätning af blomstorleken. Med tillhjälp af tabell 4 kan också 

 uträknas, att genomsnittsskillnaden mellan ett individs största och 

 minsta blomma är större för ^-exemplaren än för -"-exemplaren. 

 Detta beror nog delvis på den just framhållna så att säga nyck- 

 fullare variationen i många T-individs blomsamlingar. Genomsnitts- 

 skillnaden mellan ett individs största och minsta blomma är hos 

 cf -exemplaren 3.5 6 mm. och hos '^-exemplaren 4,06 mm. 



De här framhållna skillnaderna mellan --"'- och 9-exemplaren — 

 hos '^-individen den nyckfullare variationen i blomsamlingarna 

 och den större genomsnittsskillnaden mellan individets största och 

 minsta blomma — kunna möjligen betraktas som om än svaga se- 

 kundära könskaraktärer. 



T.\BELL 5 [P. fruticosa). 



Denna tabell ådagalägger, att individen trots den stora variatio- 



Soensk Botanisk Tidskrift 1911. g 



