115 



observerade biorama. är ju ett mått på den artens variationsför- 

 måga med afseende på blomstorleken. Detta mått kan emellertid 

 icke användas vid jämförelse mellan olika arter, eftersom en och 

 samma storieksskillnad måste anses som uttryck för en större 

 variationsförmåga hos en småbloramig art än hos en storblommig. 

 Därför har jag som ett lämpligt mått på variationsförmågan tagit 

 storieksskillnaden i förhållande till blommedelstorleken ge- 

 nom att uträkna den såsom en viss procent af medelstorieken. Jag 

 har därvid kommit till följande resultat: 



Storleksskillnaden mellan största och minsta observerade blom- 

 man utgör följande procent af medelstorleken: 



Hos P. argenlea: 46, i % 



» P. anserina: 62 % 



» P. erecta: 70,4 % 



P. fruticosa: 121,83 %. 



Detta betyder ju, att variationsförmågan är minst hos P. argentea 

 och störst hos P. fruticosa. hos hvilken senare den är icke mindre 

 än nära dubbelt så stor som hos den med blott föga mindre blom- 

 medelstorlek utrustade P. anserina. Denna jämförelse är såsom 

 baserande sig på ett statistiskt sedt alltför litet undersökningsma- 

 terial blott afsedd att framhålla saken i grofva drag, att bekräfta 

 det intryck man får vid äfven ett flyktigt betraktande af P. fruticosas 

 blommor, intrycket af en art med mer än vanligt stor variations- 

 förmåga. 



I regel kan man hvad formen beträffar hänföra P. fruticosas 

 blommor till två hufvudtyper. Hos den ena äro kronbladen breda. 

 med sidokanterna täckande hvarandra se tig. 4 och 5. Kro- 

 nan är här svagt konkav eller plan. Hos den andra typen äro 

 kronbladen smalare, icke nående hvarandra med sidokanterna. 

 Kronan får här utseendet af en 5-strålig stjärna, plan eller stun- 

 dom t. o. m. svagt konvex. uppifrån räknadt. Af dessa typer, som 

 förekomma i olika storlekar och hos såväl -''- som 2-blommor, är 

 den första vanligast, ehuru den senare ingalunda kan sägas vara 

 sällsynt. Alla blommor på samma individ tillhöra samma typ. 



Hos bägge dessa typer förekomma otla bildningsafvikelser 

 af olika slag och grader. De bestå i urnupna. flikiga eller klufna 

 kronblad, ståndares petalisering. förändrad kronform, afvikaude 



