134 



nämnd och ej heller i andra arbeten, som behandla Falklands 

 flora. 



I senare arbeten har arten utan vidare anmärkning upptagits, 

 men någon ny fyndort för den finnes ej angifven. I Natiirl. Pflan- 

 zenfamilien (Harms och Reiche, Plantaginacese) säges om växten 

 i fråga: »in den letzten Jahrzehnten nicht wieder beobachtet.* 



I januari 1908 anträffade jag en Litorella vid den vattendränkta, 

 leriga randen af en obetydlig vattensamling ej långt från Victoria 

 Creek å den södra, Lafonia benämnda delen af Ost-Falkland. 

 Den uppträdde ganska talrikt och stod i full blom. Den föreföll 

 att vara ytterst lik L. uniftora (lacustris). Ett år senare fann jag 

 samma växt ett stycke från vattnet i Lago San Martin (Territ. 

 Santa Cruz, Argent. Patagonien) vid en vik af Cancha-Rayada- 

 halfön, af oss kallad Bahia Cuchillo. Den växte här å torr lera, 

 som vid högt vattenstånd varit täckt af sjön, och förekom i stor 

 myckenhet samt rikligt blommande. Äfven funnos exemplar med 

 mogna nötter. Jag har ej haft tillfälle att se Lechlers exemplar, 

 men den ofvan citerade beskrifningen ger vid handen, att det 

 måste vara fråga om samma växt. 



Hade jag ej ägt något annat material än det falkländska, som 

 syntes skilja sig från vår vanliga art endast genom honblommornas 

 plats och stiftens längd, skulle jag knappast ha kunnat fälla något 

 omdöme om den sydliga artens natur. Exemplaren från Lago San 

 Martin visa emellertid samma karaktärer som de falkländska, del- 

 vis i förstärkt grad (mångblommigheten), och erbjuda dessutom i 

 nötternas utseende en karaktär, som synes mig direkt förhindra 

 ett identifierande af de båda arterna. 



Beskrifning af L. australis: 



I genomsnitt betydligt spädare än L. uniflora (se fig. l), 1,5 — 5 cm. 

 hög, då hanblomman medräknas. Bladen nå ibland öfver hanblom- 

 man, ibland äro de något kortare; de ha samma utseende som hos L. 

 uniflora, starkt stjälkomfattande och lätt bågböjda utåt. Den axil- 

 tära blomställningens axel är 1 — 3 cm. lång och afslutas af en 

 toppställd ef -blomma, nedanför hvilken ett triangulärt, stjälkom- 

 fattande högblad finnes, liksom hos L. uniflora. Honblommorna 

 sitta i vinklarna af hinnaktiga, stjälkomfattande stödblad, 2,5 X 0,75 

 — 1 mm. (fig. 4), men äro ej basala och hälft gömda i örtbladels 

 slidlika del, utan fästa ett godt stycke upp på axeln, stundom 

 t. o. m. strax nedanför det ofvannämnda högbladet; hos Falklands- 

 exemplaren äro de 2 eller 3 tillsammans, motsatta (ibland ej fullt) 



