151 



svedjefall sått finnråg. som så frodats, att från hvarje korn ut- 

 vecklat sig många axbärande strån, men then största rågruggen 

 jag fick war 115 ax etTter et korn; axen äro hel långa, men råg- 

 kornen små^.' Härtill lägger han: >På bemelta mit swediefall fick 

 jag några ax som utur sig skiutit andra ax som 

 thetta afbildade . them jag per curiositet för\varat.> 

 Af hans bifogade ritning återgifven i fig. 5 fram- 

 går, att de af honom anträlYade hörde till f. III med 

 ovanligt få (endast tvenne sidogrenar. 



Den andra notisen är hämtad ur Kgl. Vetenskaps 

 Akademiens protokoll den 28 september 174ö. Där 

 omtalas nämligen, att då upplästes en af Linné 

 giUad berättelse af Rådman Nils Kyronius* om ett 

 'monstrueust rågax». Hurudant detta var. vet man 

 ej, enär detta rön icke. såsom ämnadt var, af 

 akademien blef publiceradt. 

 Härmed äro dessa våra antikvariska exkursioner afslutade. Att 

 jag ansett mig böra ur 2 — 300-årig glömska i ljuset framdraga. 

 hvad därunder anträfiats. beror förnämligast därpå, att ju mer 

 gubbaren ökas. dess mer finner jag mig skyldig att ställa mig till 

 etterrättelse min gamle Fars i S'oi\ fl. siiec. ed. II s- 177 uttalade 

 maning: patrum studium numquam negligendum. Måhända kan 

 ock någon af nutidens botanister af detta obetydliga meddelande 

 känna sig på detta lilla område uppfordrad att trampa faderns 

 fjät.> 



Fig. 5. 



' Han fogar härtill, att 'Regementsquartermäster Rencke har en sådan rngge 

 äfwen a 115 stånd hafre: hafren strid och halmen tiock>. 



■ Om denne en tid mäktige man. Olof Celsii d. y:s svåger, som sedan måste 

 rymma ur landet och dölja sig under det antagna namnet XicoLos van Bickern, 

 se Bref och skrifoelstr af och tiU CARL VO.V LiySÉ. afdeln. I del. III s. 17*. 



