Svensk Botanisk Tidskrift, i di i. Bd 5, h. i. 



OM FRÖBYGGNADEN HOS SLÄKTENA WORMIA 

 OCH DILLENIA. 



ETT BIDRAG TILL DILLENIACÉERNAS MORFOLOGI. 



AF 

 NILS SVEDELIUS. 



Med 19 textfigurer. 



Dilleniacéeinas sj^stematiska ställning har sen gammalt varit osä- 

 ker och omstridd. Familjen Dilleniaceae har därför också under 

 tidernas lopp icke så få gånger fått ändra sin plats i det naturliga 

 systemet. 



Då släktet Dillenia, som är prototypen för familjen, af Linné 

 (Gen. plant. 1737, nr 455, s. 162) grundats på Dillenia indica (Syst. 

 plant. 1779, II, 2, s. 624), ett ståtligt träd med läderartade, mörk- 

 gröna, glänsande blad och stora praktfulla hvita blommor, som i 

 påfallande grad påminna om magnoliorna, var det ju ganska na- 

 turligt, att Dilleniacéerna först fingo sin plats bland Magnoliacéerna. 

 I »Genera plantarum» uppföres också Dillenia som första släkte i ord- 

 ningen Polygynia af klassen Polyandria, omedelbart följdt af Mag- 

 nolia samt vidare Hepatica, Pnlsatilla och andra Ranunculacéer. I 

 själfva verket torde emellertid släktskapen med sistnämnda familj 

 hafva vida större skäl för sig än den med Magnoliacéerna, med hvilka 

 öfverensstämmelsen är mera skenbar än fotad på systematiskt bär- 

 kraftiga karaktärer. Dilleniacéerna hafva nämligen alldeles som 

 Ranunculacéerna alltid ett 5-taligt, kransställdt hylle i motsats till 

 Magnoliacéernas spiralställda, mångbladiga hylle. I omedelbar an- 

 slutning till Ranunciilaceae har också Dilleniaceae i allmänhet länge 

 fått ha sin plats, så i Bentham och Hookers »Genera plantarum» 



