166 



spridningen, och i hvarje fall bli dessa saftiga pulpor aldrig ex- 

 ponerade och kunna alltså ej heller tjäna som något synligt 

 lockbete på samma sätt som ett fröhylle. 



Det ligger i detta sammanhang nära till hands att antaga, att 

 den uteblifna utbildningen af fröhylle hos Dillenia stode i något 

 samband just med att frukten ej öppnas. Det skulle ju tyckas 

 vara en tilltalande biologisk förklaring till reduktionen af fröhyllet 

 att antaga, att eftersom frukten ej öppnas och exponerar fröna, så 

 uteblir också utbildningen af den 

 speciella tillockningsväfnad, som 

 en näringsrik arillus ju alltid är. 

 Men mot detta uppfattningssätt 

 talar det enkla faktum, att äfven 

 Wormia-ar[er med ständigt slutna 

 frukter få sina frön omgifna af 

 köttigt fröhylle. Ett exempel 

 härpå är just den förut omnämn- 

 da Wormia triqiietra (afbildad i 

 Trimens, Hand-Book to the Flo- 

 ra of Ceylon, Pl. III, London 

 1893), som aldrig öppnar sina 

 frukter såsom Wormia Biirbidgei, men icke desto mindre äro där 

 fröna försedda med stort, vackert fröhylle (fig. 19). Några tillfreds- 

 ställande biologiska förklaringsgrunder till reduktionen af arillus- 

 väfnaden hos Dillenia finnas alltså knappast, d. v. s. man kan i 

 denna reduktion svårligen se någon s. k. ekologism. 



Fig. 19. Wormia triqiietra. Tvärsnitt 

 genom ett fruktämnesrum. Fröämnen 

 med fröhylleanlag (a) (^"/i)- 



SAMMANFATTNING. 



Som en sammanfattning af det ofvan sagda framgår alltså, att 

 PiERRES uppfattning af fröets yttersta skikt hos släktet Dillenia så- 

 som ett med fröskalet fast sammanvuxet fröhylle är oriktig. Detta 

 framgår redan af en jämförelse mellan fröskalsbyggnaden hos Dille- 

 nia och en med fröhylle försedd Wormia, hvilka bägge hafva fullt 

 öfverensstämmande fröskalsstruktur. Än ytterligare bekräftas det 

 af utvecklingshistorien, som visar, att det af Pierre som fröhylle 

 uppfattade fröskalsskiktet härleder .sig från det yttre integumentet- 



Den af äldre, företrädesvis engelska författare, t. ex. Bentham 

 och Hooker, förfäktade åsikten, att inom familjen Dilleniaceae släk- 



