Svensk Botanisk Tidskrift. i911, Bd ö, h. i 



XAGRA IAKTTAGELSER ÖFVER FÖREKOMSTEN AF 

 PÄRLHAR HOS TROPISKA VÄXTER. 



af 



I. HOLMGREN. 



Pärlhår beskrifvas för första gången i den botaniska litteraturen 

 af Meyen år 1837 i en afhandling Ueber die Secretionsorgane 

 der Pflanzen». Han karakteriserar dem såsom einzellige öder 

 vielzellige Haargebilde, welche auf den Zweigen und Blättern ver- 

 schiedener Gewächse vorkommen, und in Form von kleinen glas- 

 hellen Perlen auftreten». Denna definition på pärlhår torde dock 

 ej kunna anses tillfyllestgörande. Som bekant utgöres mjölet» 

 hos chenopodiaceer och andra växter också af kulformiga hårbild- 

 ningar, som kunna variera rätt mycket till sin morfologiska karak- 

 tär och ibland ha ett utseende, som mycket väl stämmer öfverens 

 med Meyens beskrifning på pärlhären. om man undantar egen- 

 skapen af glasklarhet. Denna kan dock saknas äfven hos verkliga 

 pärlhår. t. ex. hos vissa acanthaceer. 



Pärlhårens förnämsta kännetecken torde vara deras egenskap att 

 innehålla fet olja. De blåsliknande håren hos chenopodiaceerna 

 m. fl. innehålla endast vatten och hafva på grund däraf tolkats 

 som ett slags vattenreservoarer. I fig. 1 har jag afbildat ett dylikt 

 hår hos en i Stockholms Högskolas växthus odlad Crepis Dioscori- 

 dis L. Denna art har skotten och de outvecklade bladen öfver- 

 sållade med små kulor, som till det yttre äro mycket lika pärlhår. 

 Som figuren visar, äro de epidermisbildningar med ett skaft, be- 

 stående af en enkel cellrad på 3— ö celler och en blåsformigt ut- 

 spänd toppcell, som icke innehåller någon olja utan endast är vat- 



