232 



Fil. stud. S. Selander beskref Ivenne märkligare skogar i Skåne, 

 den ena en almskog från trakten af Benestad, den andra en ekskog 

 nära Mölle. 



Fil. kand. O. Dahlgren förelade exemplar af Scirpus radicans från 

 Uppland [jfr Sv. Bot. Tidskr., Bd 4, s. (78)]. 



Den 16 november 1910. 



Docenten C. Skottsberg föredrog om Litorella aiislralis Griseb. och 

 dess S3'stematiska ställning. Arten är uteslutande funnen i Sydamerika 

 (Falklandsöarna och Patagonien) och är utan tvifvel skild från L. iini- 

 flora. Blomställningen hos L. australis är ett ax, hvilket gör det sanno- 

 likt att den är ett ax (och ej ett knippe, som äfven antagits också hos 

 L. uniflora. (Jfr pag. 133). 



Fil. stud. E. Melin förevisade Sphagnum Wnlf/ianum, som han åter- 

 funnit vid Lassby backar nära Uppsala. 



Den 30 november 1910. 



Docenten H. Kylin höll föredrag om ett bidrag till kännedomen om 

 algernas röda och blå färgämnen». Det röda färgämnet, fykoerythrin, 

 hade undersökts hos Ceramiiim rubrum, Delesseria sanguinea och sinuosa, 

 Nemalion multifidum, Polysiphonia Brodian och nigrescens. Polysiphonia- 

 arternas fykoerythrin visade en mer brunröd färgton än de öfriga ar- 

 ternas samt saknade fluorescens. Det blå färgämnet, fykocyan, ijade 

 undersökts hos Ceramium rubriim, Batrachospermum Dillenii och en 

 cyanoph3'cé. Dessa tre arter innehöllo i spektroskopiskt och kristallo- 

 grafiskt hänseende skilda fykocyanmodifikationer. Hos B. Dillenii upp- 

 stod fykocyanet sannolikt genom en postmortal oxidation af något i al- 

 gen förekommande kromogen. 



Professor O. Juel förevisade några rostsvampar, som han under 

 sommaren 1910 insamlat i Jämtland, hufvudsakligen vid Storlien. 



På en Taraxacum, sannolikt T. croceum Dahlst., iakttogs på ett par 

 ställen nära Storlien i ymnighet ett aecidium, och detta uppträdde alllid 

 i sällskap med Carex capillaris, hvars fjolårsblad buro rikligt med teleu- 

 tosporhopar af Puccinia silvatica Schröt. Det genetiska sambandet mel- 

 lan dessa former kunde ej betviflas. Måhända är nämnda Carex också 

 värdväxt för en annan Puccinia. Enligt LiRO (Uredinete Fennicse, s. 211) 

 är nämligen C. capillaris säkert värd för Puccinia dioiccv Magn., som har 

 sitt aecidium på Cirsium. 



En på Saxifraga aizoidcs växande Creo/na-form torde vara rätt vanlig 

 i de jämtländska fjälltrakterna. Värdväxtens samtliga skott pläga visa 

 sig angripna af svampen, som därför torde vara perennerande. Den 

 synes vara en värdväxlande form, liksom den på S. opposilifolia växande 

 Melampsora alpina Juel, med teleutosporer på Salix herbacea. Cceoma- 

 sporer från S. aizoides utsåddes på ett litet bestånd af Salix herbacea 



