384 



hade högre än 1,0 GM, 24 = 52 % hade högre än 1 GM, och endast 

 5 = 11 % hade 0,3—0,6 GM. 



De högsta värdena tillkomma i allmänhet buskarna och de lägsta 

 annuellerna. Bland dem, som ha högt tryck, äro särskildt många, som 

 innehålla koksalt (undersöktes endast med smaken). De två enda annu- 

 ellerna, som ha högre tryck än 1,5 GM, äro äfven salta. 



Den lilla annuellen Anagallis coerulea, som har små rötter och icke är 

 xerofytiskt byggd, öfverraskar genom sitt låga tryck (0,3 — 0,5 GM'. Den 

 växte dock endast i små exemplar på de djupare erosionsdalarnas bot- 

 ten. Där växte äfven den enda högre busken med så pass lågt tryck 

 som 0,6 — 0,8 GM. Fuktigheten måste således där vara jämförelsevis stor. 



De annueller, som ha 0,6 — 0,8 GM, trifdes bra på själfva klippslutt- 

 ningarna, och äfven sådana med 0,4- -0,6 GM kunde draga sig fram där, 

 om ock med någon svårighet. De voro dock alla skyddade mot alltför 

 stark transpiration. 



En storbladig perenn, Fcriila vesceritensis, med sitt relativt låga tryck 

 af 0,4 — 0,6 GM tycktes emellertid ha svårt att reda sig under det torra 

 året 1910. De flesta exemplaren voro förtorkade. Öfriga perenner, bland 

 dem den förut omtalade Peganum Harmala hade betydligt högre tryck 

 och allra högst sådana, som växte på de torraste, för sol och vind mest 

 exponerade platserna. 



Bland buskarna visade sig Rhiis oxyacantha höra till dem med det 

 högsta trycket (3 GM och högre). 



Något särskildt samband mellan det osmotiska trycket och förmågan 

 att kunna uppbevara vatten tyckes emellertid icke finnas här. Mot för- 

 modan hörde nämligen sukkulenterna snarare till dem, som hade de 

 högsta trycken. 



Vid omräkning af de funna tryckvärdena i atmosfärer finner man 

 oerhörda värden. En lösning af 3 GM KNO3 kan anses motsvara 100 

 atmosfärers tryck och 2 GM ungefär 69,4 atm. samt 1 GM 36,9 atm. 



Närmast klippöknen i torrhet kommer hammadan. Resultatet af un- 

 dersökningarna från dessa trakter meddelas åter i tabellform. Man fin- 

 ner, att trycket hos en och samma växt på båda håll ställer sig unge- 

 fär lika eller för hammadan något lägre. För ett par, som här växte i 

 de uttorkade floddalarna, där det är mindre torrt än i den öfriga trakten, 

 visade sig trycket nu mycket lägre. Så hade Zizijphus Lotus i klippök- 

 nen ungefär 1 GM och i floddalen 0,6 — 0,7 GM, och Aizoon hispaniciim 

 på det förra stället 2—3 GM och på det senare 0,9 GM. Detta tyder 

 alltså på en viss förmåga hos dessa växter att tillpassa sitt tryck efter 

 de ändrade lefnadsförhållandena. 



Ett par mycket låga värden från denna trakt förklaras antagligen ge- 

 nom de ifrågavarande växternas stora rotknölar, hvilka troligen tjäna 

 som vattenmagasin. 



De flesta af de omtalade växterna förekomma äfven på fuktiga loka- 

 ler. Vid undersökning här visade sig genast en mycket stor olikhet, i 

 det trycken äro genomgående lägre. De äro visserligen högre än hos 

 våra växter, men det är att märka, att det vatten, som ökentrakternas 

 mark innehåller, är betydligt saltare än hos oss och att det är påvisadt, 



