426 



Från senare tider ha vi sålunda att inregistrera förutom en mängd 

 mindre afhandlingar så vackra svenska växtgeografiska arbeten 

 som t. ex. flororna öfver Gotland af K. Johansson, öfver Härjedalen 

 af S. Birger, öfver Medelpad af Collinder, öfver Västkustens alger 

 af Kylin, öfver Umetraktens parasitsvampar af Vleugel o. s. v. 

 Man bör ju ock hoppas, att de institutioner, som äga våra tre 

 större offentliga herbarier, skola befinnas villiga att anordna och 

 bekosta den viktiga inventeringen af det svenska materialet i de- 

 samma; hysa de intresse för saken, kunna de nog finna utvägar 

 därtill. 



Men i längden kan undersökningen ej fortgå nöjaktigt utan eget 

 rörelsekapital. Den kan ej ställa sig helt och hållet i beroende af 

 myndigheters och enskildas offervillighet. Myndigheter ha visat sig 

 kunna vara oberäkneliga. Ej heller kan man säkert räkna på att 

 få volontärer, som vilja arbeta för intet, än mindre att få sådana, 

 som för arbetet i fråga äro de bäst kvalificerade. Mången specia- 

 list, hvars hjälp kräfves, kan vara i den ekonomiska ställningen, 

 att han ej har råd att offra sin tid för intet. För öfrigt går tids- 

 andan i den riktningen, att arbetaren är sin lön värd, h vilket gäl- 

 ler äfven vetenskapligt arbete. Önskemålet blir därför, att det för 

 Sveriges växtgeografiska undersökning anskaffas medel, hvarmed 

 skälig ersättning lämnas för allt arbete med densamma, åtminstone 

 i de fall, där arbetaren med fog gör anspråk därpå. Härigenom 

 vinnes ock, att undersökningens ledare i högre grad kan bestämma 

 öfver arbetets planmässiga fortgång. Helt visst kommer det att 

 visa sig, att medel behöfvas äfven för andra ändamål, som jag ej nu 

 kan precisera. 



Huru skall det behöfliga driftkapitalet kunna uppbringas? Ett 

 sätt, som mycket brukas, är bildandet af en förening med årsaf- 

 gifter; härför hyser jag dock inga sympatier; vi ha mer än nog af 

 sådana föreningar förut. Ett annat sätt är att erhålla anslag, helst 

 ett årsanslag, från staten; prejudikat härför ha vi i våra grannlän- 

 der, där framstående specialister fått ganska rikliga anslag för att 

 kunna odeladt ägna sig åt sin specialitet, i hvad den gäller deras 

 fädernesland. Ett tredje sätt är gåfvor eller donationer från en- 

 skilda mecenater; jag erinrar härvid om det stora kapital, helt visst 

 tillsammans millioner kronor, som under tidernas lopp af svenska 

 mecenater skänkts till forskningsfärder i främmande länder; det 

 kan då väl ej vara alltför sanguiniskt att hoppas, att det skall 

 finnas mecenater, som äro villiga att skänka något äfven till vårt 



